1909] Hjorten i Norge (Cervits elaphus, atlanticus). 21 



er lang-, (omtrent af samme Længde, som paa høire Horn), 253 mm. 

 Isspidsen er kortere, 169 mm.; ved Roden lindes en kort, 2den Is- 

 spids, 25 mm. lang. Midtspidsen er ligeledes lang og krum, 226 mm. 

 Kronen har 2 Grene, den forreste med 1 enkelt Spids, den 

 bagre med 3 Spidser; af de sidste er den bagerste lang, 236 mm., 

 og rettet stærkt bagover. 



Undertiden erholdes (især paa Hitteren) store Dyr med helt 

 eller næsten ugrenede Horn; mange bærer alene Øienspidsen og en 

 enkelt Kronspids, andre blot nogle spinkle Kronspidser. Et paa 

 Hitteren i Sept. 1908 skudt udvoxet Dyr havde venstre Horn kløvet 

 fra Rosenkrandsen af; disse Tvillingstænger bar 1 og 3 Spidser. 



Enkelte Hanner er trufne (under Jagttiden) helt hornløse. 



I Kalveaaret faar Hjorten ingen Horn. Som 1 Aar gl. faar 

 den en enkelt Spids, som er fuldt udviklet ud paa Sommeren, 

 og fældes næste \ r aar. 



Som 2 Aar gl. (i det 3die Leveaar) faar den et enkelt Horn med 

 Øienspids. Derefter forøges, som det antages, Spidsernes Antal 

 (under regelmæssige Forhold) med 1 hvert Aar, indtil den i 7 Aars 

 Alderen er en 12-Ender. 



Spidsernes Antal er dog ikke altid afhængig af Individets 

 Alder; ofte træffes, som ovenfor nævnt, gamle Hjorte med blot 4 

 eller 5 Spidser paa hvert Horn. 



Ligeledes er Spidserne'ofte ulige i Antal, og saagodtsom aldrig 

 hinanden absolut lige i Bygning paa høire og venstre Side. 



Hornene fældes i Februar og Marts, hvorefter de nye Horn 

 er fuldt udvoxede i Slutn. af Mai. Haarklædningen er hos disse 

 ofte vedhængende langt ud paa Sommeren, eller henimod Slutningen 

 af August, undertiden (hos Unghj ortene) indtil ud i September. 

 De gamle Hjorte har i Regelen rene Horn ved Jagttidens Begyn- 

 delse i Midten af August. De feies paa de unge Furutræer, som 

 derved kan forvoldes Skade. 



Levevis. Hjorten er i Norge et udpræget Kystdyr, der trives 

 bedst i det milde Havclima, og holder sig derfor saa langt ude mod 

 Havet, som den tinder skovklædt Termin. Dens spidse Klove er 

 lidet tjenlige i de indre Trakters høiere Sne; desuden byder Kyst- 

 egnene om Vinteren Adgang til Tang, der søges med Begjærlighed 

 (paa Grund af dens Saltholdighed). 



Til sit Opholdssted vælger den helst bratte og ulændte Fjeld- 



