22 Magnus Olsen og Haakon Schetelig. [Nr. 7 



Naar et husdyr er blit slagtet om høsten, skjæres genitalia av 

 og sættes foran den person som har skaaret det sidste stråa eller 

 tærsket det sidste slag; 1 ) eller kjøttet blir fortæret av alle de til- 

 stedeværende, men genitalia ophængt i forstuen (,,auf der Diele") 2 .) 

 Av det ved høstfesten slagtede dyr opbevares enkelte dele som 

 „Heiltiimer" til næste høstfest (Dauphin é). 3 ) ,.Den Schwanz des 

 zum Dreschermahl zubereiteten Widders trågt man zum Herde, brat 

 ihn besonders und teilt ihn in soviele Stticke, als junge Madchen 

 in der Gesellsehaft sind; jeder von innen pråsentiert man ihr Sttick 

 mit vielem Gelachter (in der Normandie; Mannhardt a. a. 0. S. 186)." 



Om det færøske ord drunnur indeholder A. C. Even sen' s 

 „Føroysk oréabok" (Torshavn 1905 ff.) s. 94 følgende oplysning: 

 „Rumpestykket med Halen paa af et Kreatur (gaar baandbekranset 

 rundt under Bryllupsmaaltidet, at man kan rime over den)." 



Paa disse paralleler til Volse-fortællingens offerritus lægger jeg 

 den største vegt, da de, som vi senere skal se, sætter os istand til 

 at flnde en indre sammenhæng mellem denne ritus og Fløksand- 

 indskriften. 



Derimot er, som allerede nævnt, selve Volse-viserne fra sen, 

 ikke-hedensk tid. Dette fremgaar ogsaa, som Heusler har paapekt, 

 av den indre motsigelse som bestaar deri, at Volse paa én gang er 

 offeret (blæti) og guden selv. Herav følger at der i Volse-viserne 

 er flytt sammen forestillinger fra forskjellige kilder, som vel har hat 

 enkelte likhetspunkter tilfælles, men som forøvrig turde være at 

 holde fuldstændig ut fra hverandre. 



Saavidt jeg nu kan se er det ikke mulig sikkert at avgjøre, 

 om der er en fast forbindelse mellem „lin og løk" og det dunkle 

 guddommelige væsen, hvis navn er skrevet 'Maurnir'. I det føl- 

 gende skal jeg nævne en etymologisk forklaring av dette navn som 

 kunde synes at maatte faa betydning for forstaaelsen av Fløksand- 

 indskriften, forutsat at der sikkert forelaa en speciel forbindelse 

 mellem 'Manrnir' og „lin og løk". Men da en saadan ikke kan 

 godtgjøres, tar jeg i det følgende intet hensyn dertil, men søker for 

 Fløksand-indskriften kun belæring i det sted i Volse-viserne, hvor 

 lin og løk nævnes sammen. 



1 ) Panzer, Beitrag ziir deutschen Mythologie II, 218, nr. 401; Bavaria III 

 2, 969. 



2 ) Kuhn, Markisene Sagen s. 368. 



3 ) Mannhardt, Mythol. Forsch. s. 164. 



