1909J En nidskrift med ældre runer fra Fløksand i Nordhordland. 41 



har opsnappet fra gaten — istedenfor Kristiania vulgærsprog fore- 

 trækker jeg at benytte latin i gjengivelsen derav — : Si tcmtum 

 numerum digitorum ventris quantum manuum haberemus, tune libido 

 in immensum cresceret! 



Foruten det norske „ finger" er det av interesse at minde om de 

 græske 'iSaiot Aocxtuaoi, dvergagtige guddomme som henføres til Fry- 

 gien og som tilhører „den store Moders" gudekreds. 1 ) Efter Kai- 

 bel's grundige og skarpsindige undersøkelse i „Nachrichten von der 

 K. Gesellschaft der Wissenschaften zu Gottingen, Philol.-hist. Kl." 

 1901 s. 488 ff. kan det ikke være tvilsomt at navnet AaxmXo? (egtl. 

 „ finger") her slet og ret betyr „phallos". I de forskjellige kilder 

 opgives Daktylernes tal forskjellig. En beretning, som gaar tilbake 

 til Sophokles, adskiller saaledes mandlige og kvindelige Daktyler, 

 5 av hvert kjøn, altsaa tilsammen 10. En anden beretning (Phere- 

 kydes) gjør videre forskjel paa høire og venstre Daktyler og til- 

 skriver de 32 venstre bindende, de 20 høire løsende tryllekraft, og 

 en tredje beretning kalder de høire mandlige, de venstre kvindelige. 

 Hertil bemerker Kaibel (s. 507 anm. 1): ,.Je weniger wir sehen, 

 welche Berechnung den Zahlen zu Grunde liegt, desto eher ist es 

 glaublich, dass die Zahl eine gegebene Ueberlieferung war, mit der 

 sich die Exegeten abfinden mussten." 



I et foregaaende avsnit har jeg søkt at godtgjøre at den phal- 

 liske Volse-dyrkelse, hvortil lin og løk er knyttet, tør sees i historisk 

 sammenhæng med sydlandske kulter (deriblandt den frygiske dyrkelse 

 av ,.den store Moder"). De phallos-styrkende trylleord „lin (og) 

 løk" i Fløksand-indskriften har faat sin kraft øket (efter den oprin- 

 deligste opfatning ti- doblet) derved at indskriften kom til at beståa 

 av 10 runer, d. v. s. av samme antal som „fingrene". Nu finder vi 

 10 phalliske Aax-nAoi eller „ Fingre" i nær sammenhæng med „den 

 store Moder", hvortil, som nævnt, forbindelseslinjer synes at føre 

 hen fra Volse-dyrkelsen. 2 ) Dermed er den formodning lagt nær, at 

 ogsaa 10-tallets magiske anvendelse i Fløksand-indskriften (fra 4de 

 aarh.) og i andre gamle nordiske runeindskrifter skyldes indfly deise 

 sydfra. Det synes da rimeligst at anta, at runeskriften, som efter 

 Sophus Bugge's og 0. von Friesen's forskninger 3 ) sandsynlig hoved- 



*) Se om disse AocxtvXoi Kern, Pauly-Wissowa's Real-Encyclopadie 2 IV sp. 

 2018 ff., hvor de græske literatnrsteder, som vedkommer dem, er samlet. 



2 ) Jfr. om phallos-formede stene paa frygiske grave s. 25 anm. 3. 



3 ) S. Bugge, Norges Indskrifter med de ældre Runer, Indledning; 0. v. 

 Friesen, Om runskriftens harkomst, Uppsala 1904. 



