1909] Theorien om den norske floras indvandring-. 9 



vexel af tørre og fugtige perioder, som har en varighed af 35 aar. 

 Han viser, at der f. ex. var to regnfulde perioder i Skandinavien, 

 en fra 1841— 1855, en anden fra 1871 — 1885. Ændringen af regn- 

 mængden beløber sig for Europas vedkommende if. Beucknee til 

 16 % af den midlere regnmængde, og intensiteten af ændringen 

 er større i indlandet end i kystegnene. Naturligvis maa denne 

 BEticKNERske periode have indflydelse paa myrenes fugtighedsgrad. 

 Den paastaaede forsumpning i svensk Norrland er vistnok en følge 

 af den sidste af Beucknees regnperioder. Men det er en selvfølge, 

 at en periode, som kun varer i 35 aar, ikke kan efterlade sig syn- 

 derlige spor i torvmyrenes geologiske bygning; de vexlende torv- 

 og skovlag, hvoraf der, som vi har seet, kun har dannet sig nogle 

 faa i alle de lange tider, som er gaaet hen siden istiden, maa skyl- 

 des en periode, som varer i aartusinder. Netop i hine egne, hvor 

 forsumpningen er paavist, er torvlagene gjennemgaaende af ringe 

 mægtighed. Allerede dette viser, at den angivelige forsumpning 

 har liden betydning i geologisk henseende. Og de ældgamle træer, 

 som voxer paa myrene, og hvis rødder ligger i overfladen, viser, at 

 torvens tilvext, selv paa ganske vaade steder, er umærkelig. Og 

 det er jo rimeligt nok, naar forsumpningen efter forløbet af et snes 

 aar atter afløses af en udtørkning. Men disse BEucKNEBske peri- 

 oder kan forklare dannelsen af de af mose overvoxede stubber, som 

 er saa hyppige paa vore myre. Ofte ser man en forkrøblet busk 

 af fure voxende paa en mostue, i hvis indre der staar rester af en 

 anden rodstub. „ Forsumpningen" i Norrland strider derfor ikke 

 mod min theori, og kan ikke omstyrte den kjendsgjerning, at nu- 

 tiden i det store tåget for Europas vedkommende maa charakteri- 

 seres som en tør periode. 



Man har ogsaa indvendt, at vexlingerne af de tørre og fugtige 

 perioder ikke kan paavises i alle myre. I egne, hvor man skulde 

 vente at linde 4 torvlag og 3 stubbelag, lindes ofte myre, som kun 

 har 1 — 2 stubbelag eller kanske endog ganske mangler saadanne. 

 Denne indvending, forekommer det mig, beror paa en misforstaaelse 

 baade af theorien selv og af, hvad der kan fordres af et geologisk 

 bevis. Theorien gaar ikke ud paa, at de tørre tider var saa tørre, 

 at alle myre standsede sin torvdannelse og var skovbevoxede. De 

 samme forfattere, som anfører den omstændighed, at mange myre 

 mangler et eller flere af de vexlende lag, som et argument mod 

 min theori, tager ikke i betænkning at anerkjende de 4 Steen- 

 STEUPske perioder. Og dog kan heller ikke disse paavises overalt. 



