1909] Reliefstudier fra Søndfjord. 35 



følger da fra fossen den jevne isskuringslinje. Men saa ser vi ved 2, 

 at konturerne pludselig ændrer sig. Her er der dannet et hak ned i 

 aasryggen. Til begge sider har vi V- formens linjer. Og naar vi 

 fortsætter konturiagttagelsen, kommer vi fra 2 til venstre op over 

 den høieste side av hakket. Derved bestiger vi aasryggens største 

 koll, ovenpaa avrundet ved bræernes erosion. Men saa sænker lin- 

 jen sig igjen. Vi kommer ned til dannelsen 3. Denne ligger altsaa 

 høiere oppe, til siden for hoveddalens midtakse og viser sig der som 

 et eget mindre dalføre, der uvilkaarlig minder os om de tilsvarende 

 dannelser i Førde, f. eks. ved Hunvebakken. Vi har altsaa her 

 gjennembrud paa 3 steder, nemlig der hvor elven nu løper, ved 1, 

 dernæst ved 2 og til sidst oppe ved 3. Længst til høire markerer 

 4 aasryggens fortsættelse mot den søndre dalside. Dalen oppe ved 3 

 er en ganske betydelig dannelse. Den er vel et par hundrede meter 

 tvers over sin bund. Naar man ser paa billedet, skal man erindre, 

 at gjennembruddet ved 2 ligger beskueren meget nærmere end passet 

 ved 3. Midthakket (2) er langt mindre, maaler vel ikke mere end 

 80—100 meter i bredden. Forholdene her synes mig da at indby til 

 følgende antagelse: 



Baade gjennembruddet ved 2 og dalen ved 3 skyldes gammel 

 elveerosion. Nutidens elvegravning frembringer en tredje tilsvarende 

 reliefform. For midthakkets vedkommende er denne antagelse særlig 

 fristende. Det er mit indtryk efter iagttagelsen paa stedet. Med 

 hensyn til sidedalen er den kanske mere hypotetisk. 



I en tidligere avsmeltningsperiode var den nuværende elve- 

 aapning ved L sperret, enten ved fast fjeld eller, hvad der her 

 meget vel kan antages, ved grusavleiringer eller morænedannelser. 

 Elven løp da ilt ved 2. Denne utmeisling er da naturligst at hen- 

 lægge til den sidste interglaciale periode. Men naar man ser dal- 

 føret oppe ved 3, bringes man til at spørre, om ikke dette er elvens 

 oprindelige kvartære dal. Ter ti ær ti dens relief laa ogsaa her 

 langt høiere. Hvis elven har rendt i sænkningen 3, maa det ha 

 været i en meget langt tilbakeliggende tid med helt andre relief- 

 forhold end de nuværende. Hele det bassin, hvori Fossvandet 

 ligger, maa antages at være utgravet senere. Vi føres altsaa ogsaa 

 her til det resultat, at der forut for den sidste interglaciale periode 

 har været en tid med langvarig elveerosion, og ogsaa denne tid en inter- 

 glacial periode. Dalen ved 3 kommer altsaa til at motsvare anlægget av 

 Ulvedalen og Vieskarsdannelsen. Man maa henlægge dem til samme 

 tid før den store nedisning og op fatte den første interglaciale periode 



17 



