1909J De te runestener fra Tu og- Klepp paa Jæderen. 5 



bred, kun et enkelt sted øverst oppe 31 cm. bred) er indhugget to 

 menne skefigur er, hvorom henvises til det av dr. H. Schetelig 

 forfattede avsnit II i nærværende arbeide. 



Paa den ene smalside er indhugget en runeindskrift, som 

 gaar nedenfra opad. Dens læsning er, naar vi bortser fra skilletegnene, 

 fuldstændig sikker, skjønt tiere runer nu er skadet, dels derved, at 

 et større stykke av stenens overflate er bortslaat nedentil ved r. 

 11 — 14, dels ved de brud, som fremkom, da stenen blev overført 

 til museet. 



Nærværende behandling av Tu-stenen grunder sig paa under- 

 søkelse av originalen i august 1907. Da denne undersøkelse dog 

 var temmelig flygtig, idet det dengang ikke var min tanke at offentlig- 

 gjøre indskriften, har jeg navnlig maattet holde mig til de avtryk 

 av Tu-indskriften, som Sophus Bugge og 0. Rygh i 1895 har tat, 

 og til de ganske utførlige bemerkninger om de enkelte runer, som 

 de begge har nedskrevet. Jeg har ogsaa tat hensyn til Undset's 

 optegnelser fra november 1887. De følgende bemerkninger om 

 runerne har dr. Schetelig velvillig sammenholdt med originalen, 

 likesom han ogsaa har hat tilsyn med de (s. 4 meddelte) tegninger 

 av stenen, som frøken M. Abel har utført. 



Tu-stenens runer (som er 8 — 10 cm. høie, de fleste omkring 

 9 cm.) er: 1 ) 



5 10 15 20 25 30 35 



t+ltKI : R+1'f l't+l+l>*+ : + r+K+l + lt*Rn l>nR'l+ 

 hailki r a i s t i s t a i n } > a n aft k ai t i I b r u f> u rsin 



R. 1 f h har paa midten en uregelmæssig utvidelse, som strækker 

 sig længere til høire end til venstre. Det kan nu ikke sees, at der 

 her oprindelig har været indhugget et litet kors. 2 ) 



av 21 oktober 1908), at baksiden av stenen „er noget mere defekt end forsiden 

 og tildels sterkt slitt, dog ikke mere end at der maatte ha været spor av even- 

 tuelle ristninger, hvis de hadde været likesaa dype som de paa forsiden. Der 

 er imidlertid absolut ingen ting (cf. Nicolaysen, N. Foml. s. 789)." Schetelig 

 finder det tænkelig, at de Fine bare har set den side, hvor figurerne er — han 

 traf jo stenen liggende — og for den anden sides vedkommende har fæstet lid 

 til, hvad man paa stedet fortalte om billeder paa stenen. 



x ) Eimen for nasalt a (^ b) er i det følgende gjengit ved a, likesom den 

 almindelige a-rune \, 



2 ) Saaledes har ogsaa O. Rygh opfattet r. 1. Derimot har S. Bugge (Anti- 

 qvarisk Tidskrift for Sverige V [1878] s. 108) læst runen som \ (med et ganske 

 litet kors paa midten); jfr. Aarbøger f. nord. Oldkynd. 1899 s. 246. 



20 



