1909J De to runestener fra Tu og- Klepp paa Jæderen. 19 



III. 



Av Magnus Olsen. 



Schetelig^ sammenstilling av de to menneskefigurer paa Tu- 

 stenen med fremstillinger paa en gruppe figurerte guldplater fra 

 vikingetiden forekommer mig at være slaaende rigtig. Den tinder 

 en god støtte i det bemerkelsesværdige forhold, at et stort antal 

 av saadanne guldplater (16 eksemplarer med 8 forskjellige præg) 

 er fundet paa gaarden Hauge (Klepp, Jæderen), som er nabo- 

 gaard til Tu, hvor runestenen har været reist. Derved blir det 

 likefrem sandsynlig, at den mand, som har indhugget de to figurer 

 i Tu-stenen, har kjendt lignende fremstillinger paa guldplater hvilke 

 han mulig har efterlignet. 



Ellers er saadanne guldplater sjeldne i Norden. Fremstillingen 

 paa disse er dels, som paa eksemplarerne fra Hauge, to mot hin- 

 anden vendte personer, dels én enkelt person. 



G. Gustafson har omhyggelig gjort rede for disse guldplaters 

 utbredelse i sin utgave av fundet fra Hauge i Klepp. 1 ) Foruten 

 dette kjendes endnu et norsk fund, som sikkert kan stedfæstes. T 

 1810 blev der indsendt til Kjøbenhavn to „guldgubber" fundne paa 

 Kirkes æte r i Hevne, S. Trondhjems amt, „i jorden ved en agers 

 oparbeidelse". Men disse stykker, som nu. ikke kan identificeres i 

 det danske Nationalmuseum, har ifølge Gustafson sandsynlig været 

 utklippede figurer lik dem, som oprindelig blev kaldt guldgubber 

 (Atlas f. N. 0. fig. 66 — 68), og kan saaledes ikke direkte sammen- 

 stilles med guldplaterne fra Hauge og med Tu-stenens figurer. To 

 figurer er derimot fremstillet paa 11 smaa guldplater (alle tilhørende 

 samme fund) som opbevares i Nationalmuseet i Kjøbenhavn og hvorav 

 prøver tindes meddelt i Atlas fig. 58 — 62. Disse opgives at være 

 sandsynlig fundne i Norge. En bekræftelse herav har Gustafson 

 kunnet gi ved sin paavisning av, at Atlas fig. 58 og 59 er præg et 

 med samme stempel som to av platerne fra Hauge. 



De firkantede guldplater, som har en fremstilling av to mot 

 hinanden vendte personer, en mand og en kvinde, vites med 

 sikkerhet kun at være fremkomne i Norge. Da vi herfra ialt 

 kjender 27 saadanne plater (16 fra Hauge + 11 i Nationalmuseet 

 i Kjøbenhavn), kunde man, uttaler Gustafson, „have nogen ret til 



x ) Aarsberetning for Foren, til norske Fortidsmind. Bevaring- 1899, s. 86—95. 



