James A. Grieg. [No. 12 



saasom naar det i Nilsson: Skandinavisk Fauna, Foglarne (vol. 2, 

 1835, p. 48) heder, at storfuglen mangler paa øerne ved Norges 

 vestkyst. De udførligste meddelelser bringer Collett. I „Norges 

 f ugle og deres geografiske udbredelse i landet" 1 ) heder det: „ Spar- 

 sommere lindes den langs vestkysten, hvor den næsten alene fore- 

 kommer i de indre dele; kun sjelden viser den sig i kysttrakterne, 

 men mangler dog ikke ganske paa enkelte af de større øer, saasom 

 Stordøen." Endvidere heder det i „Mindre meddelelser vedrørende 

 Norges fuglefauna i aarene 1881— 92", 2 ) p. 157: „Den mangler 

 næsten ganske i landets kystegne og optræder her blot paa enkelte 

 spredte lokaliteter og som det synes i altid aftagende antal. De 

 lindes dog endnu .... paa Varaldsø og Stordø ovenfor Stavanger; 

 fremdeles i Masfjorden ovenfor Bergen . . . ." og p. 371: „I løbet 

 af de seneste aar er denne art tiltaget i antal i flere egne langs 

 vestkysten, og den forekommer nu (i Hardanger fjorddistriktet) mer 

 eller mindre talrigt, foruden paa Stordøen ogsaa paa de nærliggende 

 øer Huglen, Halsenø og Bømmelø." I „Storfuglen (Tetrao urogallus) 

 paa Vestlandet" 3 ) omtaler ligeledes skoleinspektør A. J. Olsen, at 

 tiuren i de senere aar er tiltaget paa vestlandet. 



Jeg skal her give en oversigt over storfuglens nuværende ud- 

 bredelse inden Søndre Bergenhus amt. Oplysninger herom er i 

 aarenes løb bleven indsamlet under reiser i amtet. Ligeledes er 

 med største beredvillighed talrige meddelelser bleven mig tilstillede 

 fra alle amtets egne, hvorfor jeg herved bringer min bedste tak. 



Som det af nedenstaaende oversigt vil sees har storfuglen for 

 tiden to hovedudbredelsesomraader, det ene langs Hardangerfjorden, 

 det andet langs Bjørne- og Samnangerfjorden. Den er saaledes 

 særlig knyttet til sorenskriverierne Hardanger og Voss, Søndhord- 

 land og Midthordland. I Nordhordland synes den derimod endnu 

 ikke at have faaet fast fod. I de sidste 25 aar er den vel iagt- 

 taget i de af distriktets herreder, hvor der findes barskog, men dens 

 optræden har kun været sporadisk. Einar K. Dyviks iagttagelser 

 fra Stamnes i Bruvik synes dog at tyde paa, at storfuglen er ifærd 

 med igjen at slaa sig ned i distriktet. Sin største udbredelse inden 

 amtet har storfuglen i Søndhordland. Saavidt jeg har bragt i er- 

 faring har dette ogsaa været tilfældet i ældre tider. Mere eller 



!) Kristiania Vidensk. Selsk. Forhandl. 1868, p. 157. 



2 ) Nyt Mag. for Naturvidensk., vol. 35, 1894. 



3 ) Norsk Jæger & Fisker For. Tidsskrift, vol. 22, 1893, p. 129. 



