1909] Norges ældste kirkeinveutar. 5 



Biskop Arne er Bergensbispen Arne Sigurdsøn (1305 — 14). 

 Denne og* hans bror og' efterfølger Audfinn er blandt de merkeligste 

 personligheter i vor middelalderske kirkehistorie. De holder tøilerne 

 stramt for presteskapet og fører nøie kontrol med kirkernes gods. 

 (Om dem se L. Daae i (N.) H. T., 4 Række, 1 Bd. s. 264 ff.). 

 Denne kontrol begynder med vort aktstykke og kulminerer i den 

 første av de store middelalderske jordebøker, Bjørgyngar kålfskinn. 

 Jeg haaber paa et andet sted at kunne paavise at den første be- 

 gyndelse til denne jordebok kan føres tilbake til samme aar som vort 

 diplom, 1306. Halande i Rossadale. Dette stedsnavn gjen- 

 iindes i Bjørgynjar kålfskinn (P. A. Munchs utgave s. 67 a) som be- 

 tegnelse for Haalandsdalens kirke. Vort skindbrev er saaledes et 

 inventar for denne kirke fra 1306. Det er ældre end alle hittil 

 kj endte norske kirkeinventarer. Nærmest ved det staar Ylmheims 

 inventar fra 1321 og 1323, som tindes i B. K.; de stemmer overens 

 i meget, men Haalandsdalens kirke er som ventelig fattigere. 



Pell er et kostbart tøi. Kamalot er et andet tøi, fransk 

 camelot. Antependium er dække til alterets forside. Betyd- 

 ningen av stæinklædi er tvilsom. Fritzner antar det betyr klæde 

 med forskjellige farver. Ræflum av refill-væv, tapet. Der bruktes 

 undertjald for at tapetet ikke skulde bli skiddent, naar kirken var 

 tjaldet. Forkirkja brukes om forhallen til kirken. I Ylmheim 

 nævnes tjaldning litar i kirkju. Corporale er linklædet, hvori 

 hostien (alterbrødet) lagdes ind, den hadde et hus, futteral. Kors 

 betyr her krucifiks; Jo(r)sala kross er korsfarer-kors. I Bjørg. 

 Kålfsk, Munchs utg. s. 73 6 , nævnes at en kirke hadde solgt et 

 Jorsalkors for 2 kjør. Bjørneskind bruktes efter Nicolaysen 

 (N. H. T. 4 Række, 6te Bd. s. 158 note) til tæppe paa gulvet, som 

 i stenkirkerne var av stenheller. 



De temp ore et de sanctis per annum om gudstjenesten og 

 helgen-fester aaret rundt. — Av de bøker som opregnes, nævnes 

 et Aspiciens i Ylmheim-inventaret og et Commune suffragium 

 i inventaret for Hrune kirke paa Island (Dipl. Isl. IV 43). Pessæ 

 legenda maa vistnok forstaaes om den „læsebok", hvor inventar et- 

 er indført, altsaa „nærværende læsebok". 



