78 J- Eekstad. [No. 1 



over 200 m. Herunder knuses den ganske og kommer som et skred 

 eller en lavinestrøm ned paa den regenererte bræ, hvor de pulve- 

 riserte ismasser spreder sig ud over dens overflade. Tildels er 

 skredene stærkt opblandede med vand, idet de delvis opdæmmer 

 bækkene fra den øvre bræ. De udbreder sig da som en grødartet 

 masse over den nedre bræ. Paa fig. 5 ser man, hvorledes disse 

 strømformede masser har spredt sig over den regenererte bræs 

 overflade. 



Med hvert skred fra den øvre bræ kommer der ned en del 

 grus og stene, som dels stammer fra isen deroppe og dels slaaes 

 løs fra fjeldvæggen af skredet. Paa grund af den større egenvægt 

 hos gruset og stenene vil de væsentlig samles i skredets undre 

 partier. 



I de dele af Suphellebræen, hvor lagningen er fremtrædende, 

 kunde skikter af grus og stene parallelt lagningen i stor udstræk- 

 ning paavises. Stenene ligger med sin største udstrækning i skik- 

 ternes retning. At lagningen fremtræder saa godt saavel paa fig. 5 

 som paa fig. 36, skyldes den mørkere farve hos de grusrigere skikter. 

 Heraf maa vi slutte, at lagningen hos den regenererte del af 

 Suphellebræen oprindelig skriver sig fra den strømformede udbredelse 

 (konfr. fig. 5) af skredene fra den øvre bræ. Bevægelse, tryk 

 og den i forbindelse dermed staaende smeltning og rege- 

 lation kan nok have bidraget til, at skifrigheden bliver 

 mere fremtrædende, men denne tager sit udspring fra de 

 successive lag, som skredene fra den øvre bræ frem- 

 bringer. Den bekjendte amerikanske geolog H. F. Reid 1 ) har alle- 

 rede paa den geologiske kongres i Paris 1900 udtalt, at den lagning, 

 man ser i de regenererte bræer, skriver sig fra isskredene, som 

 udbreder sig paa den undre bræ. Denne geolog har ogsaa sluttet 

 sig til Agassiz's anskuelse med hensyn til lagningen hos bræerne i 

 sin almindelighed. Han siger saaledes (1. c. s. 754): „J'ai entre- 

 pris ces délicates observations, et les ai poursuivies 

 avec grand soin, sur les glaciers de Forno et de l'Aar- 

 inférieure. Le resultat de ces recherches a été de con- 

 stater que la stratification de 1'extrémité supérieure du 

 glacier est en relation avec les veines bleues de 1'extré- 

 mité opposée, et que ces apparences passent insensible 



T ) Compte rendu du VIIP Congrés géologique international 1900, s. 755 

 (Paris 1901). 





