92 J. Rekstad. [No. 1 



sprængtes dæmningen, inden saa betydelige vandmasser som i 1900 

 og 1903 blev samlede. 



Overfladen af det indsunkne omraade er mindst 200000 m 2 ., 

 og om den gjennemsnitlige dybde af opdæmningen kun sættes til 

 10 m., faar vi dog en vandmængde paa 2 millioner kubikmeter. 

 Selv om vi antager, at tømningen fordeles jevnt over et helt døgn, 

 vil dog bræelven i Tunsbergdalen faa en forøgelse i sin vandføring 

 af over 20 kubikmeter pr. sekund. Imidlertid er dette kun et 

 minimumsanslag, sandsynligvis er volumet af de opdæmmede vand- 

 masser betydelig større. Omstaaende to billeder efter fotografier, 

 tagne 14de septbr. 1903, viser partier fra det indsunkne omraade. 



Mellem Tunsbergdalsbræen og bræen i st. Brimkjedlen gik 

 der i septbr. 1903 en stor spalte, som afgrænser det indsunkne 

 omraade. Det lykkedes mig først efter flere forgjæves forsøg at 

 komme over denne spalte ind i Brimkjedlen. 



Som billedet, fig. 40, viser, er der en ikke ringe høide forskjel mel- 

 lem de to sider af grænsespalten. Den østre mod Tunsbergdalsbræen 

 vendende side af spalten rager 5—10 meter op over den side, som 

 hører til det indsunkne parti, og bræens overflade har, som billedet 

 viser, stærkt fald indover (vestover) mod st. Brimkjedlens bund. 



Rundt om langs foden af fjeldsiderne i St. Brimkjedlen er de 

 snefonner, som her laa støttede paa den underliggende bræ, opspaltede 

 i urlignende masser af sneblokke. Dette er fremkaldt ved de ud- 

 glidninger, som her fandt sted, da bræen under de opdæmmede 

 vandmassers udløb sank ned. 



Saavidt jeg ved, er saadanne opdæmninger som den ved Tuns- 

 bergdalsbræen forholdsvis sjeldne for ikke at sige enestaaende, 

 derimod har man flere aabne sjøer, som opdæmmes ved randen af 

 bræer. De bedst kjendte af disse er vel Dæmmevand, som opdæmmes 

 af Rembisdalsskaaken, en arm af Hardangerjøkelen, og Marjelensjø, 

 som opdæmmes af den store Aletschbræ i Schweiz. 



Saadanne sjøer opdæmmes, enten ved at en bræ rykker frem 

 i hoveddalen og spærrer afløbet fra sidedale, eller ved at en bræ 

 fra en sidedal gaar frem i hoveddalen og spærrer afløbet fra den 

 ovenforliggende del af denne. Opdæmninger af den første art 

 forekommer hyppigst. 



Saavel Dæmmevand som Marjelensjø opdæmmes paa denne vis. 



Hvis bræerne i Sogn skulde vedblive at aftage, vilde sandsyn- 

 ligvis opdæmningen i Brimkjedlen ogsaa gaa over til en aaben sjø, 

 opdæmmet i en sidedal af bræen i hoveddalen. 



