Haakon Schetelig. [No 10. 



antagelig være skedd i gammel tid; men ogsaa der, hvor røsen var 

 efterladt udkastet og oprodet, var nu som regel alt udj evnet og 

 dækket ved senere plantevækst, og forstyrrelsen maa følgelig ligge 

 temmelig langt tilbage i tiden. Det synes efter forholdene i det 

 hele rimeligt, at denslags ødelæggelser altid har ligget fjernt fra 

 de fastboende bønders tanker; de maa skyldes nogle enkelte frem- 

 mede eller særlig hensynsløse personer, som i kort tid kan anrette 

 ubodelig skade tiltrods for en hel bygds pietet. Hvordan dette kan 

 foregaa, viste sig ifjor, da en omreisende person forbausende hurtig 

 ødelagde en række gravhauger baade paa Grindeim og Støle, til- 

 dels ligefrem mod eiernes vilje. 



Det var dette tilfælde, som bragte Bergens museum til at be- 

 gynde en samlet undersøgelse af pladsen. Da imidlertid bygden 

 hører til de mest regnfulde paa hele vestlandet, vil veirforholdene 

 altid hindre at fortsætte udgravningen uafbrudt gjennem en læn- 

 gere tid. Efter de erfaringer, jeg har gjort paa stedet ifjor og 

 iaar, maa det ansees for det bedste at benytte de kortere godveirs- 

 perioder, som gjerne indtræffer om vaaren og saaledes med tiden 

 faa gjennemgaat, hvad der endnu er nogenlunde bevaret af gravene. 

 Denne udsættelse medfører heller ikke nu nogen fare, da de fleste 

 af gaardeierne velvillig har lovet ikke at rydde nogen røs, uden 

 under ledelse af museets folk. 



Yed foden af den høie nut, som skiller Stordalen fra Lille- 

 dalen, strækker sig tvers over hovedbygdens øvre ende en smal 

 terasse, paa hvis nordlige flade del Grindeimgaardene ligger, medens 

 den mod syd, under gaarden Rygg, afbrydes af to lave høider og 

 og derpaa igjen et kortere stykke har samme flade til brotet mod 

 Lilledalselven. Over hele terassen fra Grindeim kirke og sydover 

 ligger gravene, snart spredt, snart samlet i grupper med større og 

 mindre mellemrum. De er saagodtsom udelukkende røser af for- 

 holdsvis ringe størrelse, idet et tvermaal af ca. 10 m. er det gjen- 

 nemgaaende og kun meget faa naar op til 20 m. eller derover. 



Hosføiede kroki giver en oversigt over haugenes beliggenhed 

 og fordeling over feltet. Paa den nordligste del, som er gammel 

 indmark, ligger røserne, som man ser, særlig spredt, og det tør 

 være sandsynligt, at her en del er forsvundet i tidligere tid. Stræk- 

 ningen længer sydover synes derimod aldrig at have været ordent- 



