1904] Gravpladsen paa Grindeim og Rygg i Etne. 11 



ude ved kanten i nord laa derimod løst mellem stenene et simpelt 

 bidsel af jern, sammelfoldet og- fastrustet i denne stilling. Mund- 

 biddet bestaar af to led; ringene er dannet af trind ten og er 9 

 cm. i ydre tvermaal. Dette bidsel har tydeligvis ikke staat i for- 

 bindelse med nogen begravelse. 



Nr. 13. Temmelig stor, men ikke meget høi røs, som paa 

 alle kanter var beskaaret, saa dens oprindelige tvermaal ikke kunde 

 bestemmes. 



Over midtpartiet fandtes spredte brændte ben og kul, gjennem- 

 gaaende 15 — 30 cm. over bunden, men for en del ogsaa nede mellem 

 bundstenene. Af oldsager fandtes herved kun et lidet ubestemme- 

 ligt jernstykke. 



I bunden var der gravet en ganske grund fordybning i ret- 

 ning SSV.— NNO., omtrent 1 m. bred og 2.80 m. lang. Den var 

 omgivet og dækket af særlig store sten, men viste ellers ikke spor 

 af nogen kiste eller anden beskyttelse over graven. Gravens bund, 

 som bestod af den faste urørte aur, var dækket af et ganske tyndt 

 brunsort lag, sikkert rester af organiske stoffer. Som vanlig ved 

 vore ubrændte begravelser fandtes der ikke spor af skelettet. 



Ved gravens nordøstre hjørne laa en spydspids med modhager 

 (fig. 2) ; lidt længer syd en syl med træskaft (fig. 3) og brudstykker 

 som det synes af en saks; midt i graven — omtrent hvor vi maa 

 tænke os beltestedet af den begravede — laa en kniv med meget 

 langt haandtag (fig. 4) og ovenfor denne — altsaa formodentlig paa 

 venstre side af den begravedes bryst — en korsformet spamde af 

 bronce (fig. 5). Yed gravens anden ende stod to lerkar (det ene 

 fig. 6) og mellem dem laa nogle smaa jernbeslag og jernstifter, som 

 formodentlig har siddet i en dreiet træskaal. Sagernes plads i 

 graven er afsat paa planen fig. 1, hvor ogsaa skelettets formodede 

 leie er indprikket. 



Gravgodset er saaledes temmelig fattigt. Det opviser kun et 

 eneste vaaben, et par tarvelige kar og det enkleste tilbehør til det 

 personlige udstyr forresten. Sagerne fremkom ogsaa i en meget 

 daarlig forfatning, da de havde ligget uden beskyttelse mod fugtig- 

 hed og direkte udsat for stenenes tryk. 



Udstyret frembyder ellers intet særlig merkeligt. Det kunde 

 vistnok synes paafaldende at finde et smykke som broncespænden 

 i en mandsgrav; men lignende tilfælde — netop en enkelt spænde 

 i forbindelse med vaaben — foreligger før i adskillige fund, skjønt 



