1904] Gravpladsen paa Grindeim og Rygg i Etne. 19 



som dækkede over et spandformet lerkar, der havde været omsat 

 med mindre sten, men nu var knust. Karret havde indeholdt en 

 mængde brændte ben, hvoriblandt der fandtes to smaa brudstykker 

 af en tyk rund bennaal, samt stykker af en ham og en anden gjen- 

 stand af ben, hvis art ikke nærmere kan bestemmes. Disse smaa- 

 sager gjør det sandsynligt, at vi har en kvindegrav for os. Ler- 

 karret (fig. 13) er i flere henseender et ganske eiendommeligt stykke; 

 efter form og ornamenter at dømme maa det antagelig skrive sig 

 fra folkevandringstidens midte, tiden omkring 500 e. Kr. 



Nr. 8 8. Røs af mindre rullesten, dog ganske meget blandet 

 med muld, 10.50 m. i tvermaal, 1.50 m. høi. Paa bunden var hist 

 og her smaa smuler af kul spredt over hele haugen. 1.70 m. syd 

 for midten laa løst mellem stenene lidt høiere end bunden en smal 

 tveegget spydspids; den laa i retning 0— V, med spidsen mod vest. 

 Desværre var de omgivende stene optaget, før spydet blev bemer- 

 ket; det var derved bragt noget ud af stilling, og det kunde ikke 

 afgjøres, hvorvidt det befandt sig i oprindeligt leie. Et stykke af 

 falen mangler og er vel kommet væk blandt den udkastede muld. 

 Der fandtes imidlertid i hele røsen ikke flere oldsager og heller 

 ikke andre spor af begravelsen, saa det vel er mest sandsynligt, 

 at den har været plyndret før. Spydet viser ialfald, at her har 

 været en mandsgrav, sikkert nok med ubrændt lig. 



Nr. 8 9. Flad røs af mindre rullesten blandet med muld, 6.50 

 m. i tvermaal. Over hele midten var der et tykt kullag paa bun- 

 den under stenene. Andet blev ikke bemerket. Saavidt det kunde 

 sees var røsen ikke tidligere forstyrret. 



Nr. 9 0. Røs af temmelig store sten og saagodtsom fri for 

 jord, 9 m. i tvermaal, 1.20 m. høi. 2 m. sydøst for midten be- 

 gyndte et sammenhængende kullag over og mellem bundstenene; 

 det strakte sig som en bred stribe indover i haugen indtil straks 

 syd for midten. Fylden over kullaget bestod — i modsætning til 

 røsen forøvrigt — af ganske smaa sten. Gjennem hele kullaget 

 og blandet mellem smaastenen fandtes spredte stumper af brændte 

 ben, dog ikke høiere end 20 cm. over bunden. 1.50 m. syd for 

 midten laa der lige under overfladen en flad sten, 64 cm. lang; 

 under den var et aabent rum mellem stenene, hvori der var samlet 

 en hel del brændte ben. Blandt benene fandtes et' lide t stykke af 

 en Team. Ogsaa udenfor det sammenhængende kullag var der paa 

 bunden enkelte klatter af kul. — 60 cm. under haugens midte fand- 



