20 Haakon Schetelig. [No. 10. 



tes nogle ubrændte hestetænder og et defekt bryne, som ikke synes 

 at have noget at gjøre med begravelsen. 



Fr. 9 1. Røs, 12 m. i tvermaal, 1.50 m. høi. Skjønt midt- 

 partiet ifjor var oprodet helt tilbunds, blev der forsøgsvis foretaget 

 en undersøgelse af de endnu levnede dele af røsen. Det viste sig, 

 at der omtrent ved røsens midte har været begravet en hest, hvis 

 hoved fandtes urørt 1 m. sydøst for midten og 0.50 m. over bun- 

 den, medens andre af dens knogler var fremkommet ved den nævnte 

 foregaaende gravning. Den har neppe noget at gjøre med den 

 oprindelige begravelse. — 1 m. øst for midten laa der helt paa 

 røsens bund mellem stenene en liden broncespænde. Det var tyde- 

 ligt, at den først nylig var kommet paa denne plads, og jeg anta- 

 ger derfor, at den var gledet ned mellem stenene ved den kort før 

 foretagne gravning. Andre rester af begravelsen fandtes ikke. 



Spænden er noget skadet, saa dens form ikke kan sees i alle 

 dele; men det fremgaar særlig af bøilens form, at den maa tilhøre 

 folkevandringstidens senere del. 



Fra en af haugene 96 eller 97 er endelig for mange aar siden 

 indkommet til Bergens Museum et gro\t rundbuget lerJcar. 1 ) Det 

 fandtes staaende paa haugens bund omsat med sten, som dan- 

 nede et til karrets størrelse passende rum; ovenpaa laa en helle. I 

 karret laa brændte ben og intet andet. Blandt benene laa en bjørne- 

 klo; slige klør forekommer som bekjendt oftere i brandgraver fra 

 ældre jernalder. Gravens alder kan vanskelig bestemmes nærmere 

 alene efter lerkarrets form, skjønt jeg skulde formode, at den maa 

 tilhøre folkevandringstidens tidligere del og altsaa maa være blandt 

 de ældre af de fund, som hidtil kj endes fra denne gravplads. 



De hermed fremførte resultater maa, selv som foreløbige be- 

 tragtet, siges at være et ringe udbytte fra en saa stor gravplads, 

 og de begrunder den ovenfor udtalte formodning, at pladsen aldrig 

 vil give nogen rig høst af oldsager. Det har imidlertid kunnet 

 paavises, at der paa alle dele af det lange felt findes graver fra 

 folkevandringstiden, og det tør med al sandsynlighed udtales, at 

 gravpladsen som helhed tilhører denne periode. 



!) B. 4866. Ab. 92 s. 116, nr. 23. 



