1904] Entomologiske bidrag til skjærgaardsfaunaen i det vestlige Norge. 5 



vistnok maa blive at tilføie det anførte tal, som dog paa langt nær 

 giver et tilfredsstillende begreb om øens coleopterfauna, idet materialet 

 er samlet paa kun nogle ganske faa ekscursioner, og det endog 

 paa en tid, da de fleste tidlige former allerede var saagodtsom 

 forsvundne. 



Om Askøens humlefauna se senere. 



Som allerede fremholdt maa Askøens naturforholde betegnes 

 som endog særdeles gunstige for udviklingen af en rig entomologisk 

 fauna, men i endnu høiere grad er dette tilfældet med de sydligere 

 beliggende store øer Tysnæs og Stordø, hvilke dog endnu er ganske 

 ukj endte i entomologisk henseende. 



Under et 3 dages ophold (16de til 19de mai 1902) paa 



Tysnæs 

 noteredes ganske tilfeldig 8 arter af lepidoptera, som jeg benytter 

 leiligheden til at medtage her, da jeg ikke øiner nogen udsigt til i 

 den nærmeste fremtid at faa dem medtaget i noget planlagt arbeide, 

 og 3 af dem ikke hidtil mig bekjendt er bleven paaviste andre 

 steder inden det her behandlede omraade. 



Den mest interessante af disse turde utvilsomt være Gonepteryx 

 rhamni L. Denne art har nemlig hidtil vist sig som en sjelden og 

 meget sparsomt optrædende art paa Vestlandet, hvor den kun er 

 paavist paa meget faa steder. Det var mig derfor en stor over- 

 raskelse at kunne konstatere en masseoptræden af denne smukke 

 dagsommerfugl under mit korte ophold paa Onarheim paa øens 

 sydøstside. Den individrigdom, arten her udfoldede, var saa stor, 

 at jeg ikke kan mindes i lavlandet at have seet noget lignende for 

 dagsommerfuglenes vedkommende, naar undtages enkelte arter af 

 slegten Lycæna, der ret ofte udmerker sig ved en enorm frugtbarhed. 



Paa alle marker, men ganske særlig de. nærmest stranden 

 liggende engstykker og paa bergafsatserne til selve fjorden vrimlede 

 det overalt med G. rhamni i begge kjøn, hunnerne dog i langt 

 overveiende antal, samtidig med at den ogsaa paa de udenforliggende 

 mindre øer og holmer næsten var lige saa talrig som paa hovedøen. 



De forholdsvis faa blomsterplanter, som var i flor {Viola canina, 

 Taraxacum officinale, Cardamine pratense, Primula veris, Anemone 

 nemorosa, Ranunculus ficaria, Ajuga pyramidalis m. fl.) var alle 

 mere eller mindre hyppigt besøgte, og paa de blomstrende salixer 

 var besætningen undertiden ganske fyldig. Kort sagt, arten 

 præsenterede sig her i en fylde, som staar i et ganske merkeligt 



