12 0. J. Lie-Pettersen. [No. 11 



rig. I et af de undersøgte smithianus-reåer var ikke mindre end 10 

 af cellerne besatte med coconger af denne snylter, og et temmelig stort 

 antal af begge kjøn klækkedes efterhaanden i de hjembragte reder. 



Denne svære beskatning maa utvilsomt have øvet en meget 

 følelig indflydelse paa koloniernes trivsel, og særlig synes ødelæg- 

 gelserne at have gaaet ud over udviklingsstadierne til de unge han- 

 ner og dronninger, af hvilke kun meget faa observeredes i det frie, 

 endog saa sent som i midten af august. Af hanner lykkedes det 

 mig saaledes under hele opholdet kun at faa tag i 2 eksemplarer, 

 tiltrods for artens foran omtalte talrighed. 



De unge Volucella-laner saaes i flere reder at angribe og ud- 

 suge de nylagte eg, mens det aldrig lykkedes mig at blive vidne 

 til de ældre larvers ødelæggende virksomhed. 



Med hensyn til blomsterbesøget, saa viste det sig, at rødkløveren 

 (Trifolium pratense) her, som det ogsaa, ifølge Schmiedknechts an- 

 givelse for hovedarten er tilfældet i Mellem-Europa, er den plante, som 

 paa de dyrkede steder øvede den største tiltrækning paa denne 

 humle, og særlig saaes hunnerne og de „ store arbeidere" ofte at 

 besøge rødkløverhovederne, mens de smaa arbeidere især holdt 

 sig til den mindre og lettere tilgjængelige Trifolium repens. 

 Vikkerne, og særlig Vicia cracca, af hvilken der fandtes adskillig 

 meget endog paa temmelig smaa holmer, var ogsaa meget fore- 

 trukne; men i lyngmarkerne, hvor disse plantearter næsten mang- 

 ler, var det naturligvis hovedsagelig lyngene, og ganske særlig 

 Erica tetralix og Calluna, der paa det tidspunkt (juli — august), 

 da mine undersøkelser fandt sted, lever ede den den meste næring. 

 Af andre planter finder jeg noteret Leontodon, Polygonom mviparum, 

 Latyrus pratensis, Scutellaria galericulata Galeopsis versicolor, Succisa 

 pratense, Melampyrum pratense, Lotus corniculatus og en Valeriana- 

 art, som var meget almindelig i den ydre skjærgaard (antagelig 

 sambuei folio). 



Naar der blandt fællesformerne for begge øgebeters humlefor- 

 mer er medtaget Bombus agrorum, saa maa jeg her straks tåge den 

 høist nødvendige reservation, at det er skeet paa basis af et eneste 

 f and, en liden arbeider, der blev tågen paa det samme sted, hvor 

 jeg ogsaa konstaterede forekomsten af de i det foregaaende nævnte 

 maalere Larentia truncata og L. bilineata. Agrorum var ellers ikke 

 at se noget steds i den hele ydre skjærgaard, og det turde derfor 

 maaske være det rigtigste at ekscludere denne art fra den ydre 

 ørækkes humlefauna, hvor den aabenbart ikke hørte hjemme, men 



