1894 — 95] Marine polyzoa. 11 



til flustra securifrons. Varieteten gracilis, Smitt har jeg tåget i 

 Trondhjemsfj orden, ved Svolvær og i Finmarken. Den opføres af 

 enkelte forfattere som en egen art, menipea arctica, men dette er 

 neppe midt berettiget, cia eler eksisterer en mængde overgangs- 

 former. 



M. jeffreysii, Norman. 

 Pl. II, fig. 5. 



Omtales af Norman fra Hardangerfjorden, Korsfjorden, Florø, 

 Rødberg og Østfinmarken (35 — 180 f.). (Konf. Ann. & Mag. Nat. 

 Hist. ser. 6, vol. XII, p. 446.) 



Jeg har ikke fundet denne interessante polyzo, men af dr. 

 Appellop har jeg faaet overladt en menipea, som viste sig at være 

 ovennævnte. Den var tåget i nærheden af Bergen. 



Ligesom paa Normans eksemplarer er det temmelig fragile 

 yolyzoarium afstivet ved kitinøse tuber, som bøier sig om zoøcierne 

 og som oftest i grenvinklerne danner en bue, der støtter grenene. 



Disse tuber tror jeg ikke kan opfattes som tilhørende poly- 

 zoariet, men at de kan tydes som polypariet af en hydroidkoloni,. 

 som fører etslags epizoisk tilværelse paa nævnte polyzo. 



Vistnok er de fleste tuber aldeles gjennemsigtige, men dette 

 kan delvis tilskrives konserveringen (i alkohol). Eksempelvis kan 

 nævnes at tubulariarør konserveret paa denne maade ogsaa ofte 

 viser sig at være tomme og gjennemsigtige. Imidlertid har jeg 

 konstateret, at enkelte af disse støttetuber indeholder en organisk 

 streng med en fortykkelse i enden. 



I denne encleopsvulmning har jeg kunnet adskille kontraher ede 

 tentakler, ligeledes har jeg bemærket en gulagtig kugleformet ki- 

 tinsæk, som udentvivl er et gonothecium. 



De nævnte støtterør følger ikke polyzogrenene i hele sin længde, 

 men de hæver sig ytterst ude op fra disse og danner hydrothecier, 

 der har stor lighed med tilsvarende hos saliacia abietina, M. Sårs. 

 Den krybende hydroid er maaske en ny art af nævnte slegt. 



Det forhold, hvori cle to kolonier staar til hverandre, kan nep- 

 pe betegnes som parasitisk, da den ene visselig ikke optager næ- 

 ring paa den andens bekostning, men paa den anden side, er for- 

 holdet noget mere end blot epizoisk da ialfald polyzokolonien har 

 nytte af den støtte, som den faar af den anden. 



Norman har gjort opmerksom paa, at laaget (operculum) slutter 

 sig saaledes til munclingsranden, at det let kan opfattes som endel 

 af dyrehuset. Seet ovenfra, faar man indtrykket af, at zoøeiets 



