1894—95] Marine polyzoa. 19 



talt fra elet sydlige Norge af Boeck under navnet lepralia cribrosa 

 (Chr Vid. Selsk. Forh. 1861). 



Jeg har desuden fundet den paa flustra securifrons ved Svær- 

 holt og paa zostera marma ved Lervik. Nogle særdeles smaa kolo- 

 nier fandtes fæstet til hornera lichenoides i Kjøllefjord (Finmarken). 

 C. annulata, Fabricius. 



Er mere almindelig end foregaaende, saaledes særdeles talrig 

 paa laminarier i de sydvestlige dele af landet. Loven har fundet 

 den paa stene ved Hammerfest (40 — 60 f.), M. Såes har tåget den 

 i Havøsund. Jeg har eksemplarer fra Mehavn paa cyprina, paa 

 rødalger og flustra securifrons fra Hammerfest og paa laminarier 

 fra Trondhjemsfj orden. 



C. nitido-punctata, Smitt, n. sp. 

 Pl. il fig. 3. 



Escharella figularis form. nitido-punctata, Smitt. (Øfversigt 

 af Kgl. Vet. Akad. Handl. 1867, p. 4, tab. XXIV fig. 2 et 3). 



Er først beskrevet af prof. Smitt som varietet af cribrillina 

 (lepralia) figularis, Johnst. efter materiale, som var hjemført fra 

 Finmarken af Loven. Exemplarerne var forsynede med avicularier, 

 men oøcier manglede. Sommeren 1894 gjenfandt jeg den af Smitt 

 beskrevne varietet paa stene ved Nordkyn i et dyb af ca. 50 f. 

 Desuden havde jeg før fundet den i Trondhjemsfj orden og i min 

 fortegnelse opført den som cribrillina figularis. I sommer har jeg 

 ogsaa fundet nærværende form i Byfjorden ved Bergen. Paa de sidste 

 ligesom paa eksemplarerne fra Nordkyn, saaes ganske hyppig oøcier. 



Ved at sammenligne de af mig fundne former med de i litte- 

 raturen foreliggende tegninger og beskrivelser af cribrillina figularis 

 er jeg kommen til det resultat, at den hidtil kun ved Norges kys- 

 ter fundne cribrillina er saa meget forskjellig fra c. figularis, at 

 den blir at udskille som egen art. 



Dens kjendetegn kan udtrykkes saaledes: 



Zooecia irregularly distributed, the sides of the front 

 wall occupied by short ridges terminating in a central 

 area, which has some fe w pores. Below the orifice are in 

 old zooecia three large perforations, of which the central 

 one is semicircular; an avicidarium on each side of the 

 orifice. Ooecia globose and smooth, sometimes with two 

 lateral pyr if orm fossæ (as on c. figularis). The zoarium forms 

 greyish crusts on stones at Nordkyn, Bergen, and in the 

 Trondhjemfjord. 



