dommeren 1893 foretog jeg endel undersøgelser af Hardanger- 

 jøkelen og aflagde da ogsaa et besøg ved Dæmmevandet 19. august. 

 Den korte tid, som stod til min raadighecl, hindrede mig fra at 

 anstille de indgaaende detailundersøgelser, som de herværende inter- 

 essante forhold fuldtud berettiger til. Da det imidlertid for en 

 senere mere indgaaende detailundersøgelse kan have sin interesse 

 at have det iforveien samlede materiale sammenstillet i oversigtlig 

 form, saa har jeg alligevel besluttet mig til at samle de noget 

 spredte iagttagelser. Jeg benytter anledningen til at ucltale min 

 tak for de værdifulde oplysninger, som hr. kanaldirektør Sætren 

 og hr. assistent Steen mecl megen velvillie har til stillet mig. 



Dæmmevandet (ca. 1350 m. o. h.) er en bræsø, der paa vest- 

 siden af Hardangerjøkelen opdæmmes af den fra denne udskyclende 

 Rembesdalsskaak. Med sine vilde omgivelser: graat, nøgent og 

 meget forvitret fj eld, hvor her og der en bræ titter frem, afgiver 

 det graagrønne, af svømmende isblokke opfyldte Dæmmevand et 

 imponerende skue. Men nu og da tømmes søen ved, at våndet 

 baner sig vei gjennem den opdæmmende isbræ — våndet forsvinder, 

 og søens tidligere leie frembyder et vildt kaos af større og mindre 

 isblokke. 



Den vediøiede kartskisse, der er istandbragt ved benyttelse 

 dels af amtskartet, dels af et ved assistent Steen optaget kroki 

 og dels af mine egne optegnelser, vil give en oversigt over de topo- 

 grafiske forhold. 



En tømning af søen kan foregaa paa to maader: enten lang- 

 somt i løbet af fjorten dage til tre uger og da uden at foraarsage 

 nogen nævneværdig ødelæggelse, eller pludselig, idet våndet bryder 

 sig vei med en saadan voldsomhed, at hele søen tømmes i løbet 

 af et å to døgn. I sidste tilfælde foraarsages da i den flade dal- 

 bund i den nedenfor Rembesdalen liggende Simodal større eller 



