IQ Peter Annæus Øyen. [No. 4 



med enhver kj endelig Forandring af denne dens Urtilstand endog 

 aldeles dens Evne til at regenerere sig, og det uden Hensyn til 

 Skovbundens Beskaffenhed." 75 ) Det turde i forbindelse med denne 

 mere „praktiske" side af forholdet være paa sin plads at minde 

 om Baeth's raad med hensyn til, „hvilke de Skovstrækninger ere, 

 der af Hensyn til de klimatiske Forholde fortrinsviis maa søges 

 conserverede. — — — - 1 ) De vore Aase og Bjergrygge tilligemed 



de høiere Dele af vore Bjergskraaninger bedækkende Skove 



— 2 ) Alle Skove med en saadan Beliggenhed, at de yde det dyr- 

 kede Land Læ mod den Kant, hvorfra de kolde og skarpe Vinde 



komme, altsaa i Regelen mod Nord og Øst. 3 ) Saadanne 



Skovstrækninger, der i Kystegnene tjene til at beskytte det inden- 

 for liggende Land mod Havets Storme." 76 ) Men der er nok et 

 „ praktisk" spørgsmaal, som knytter sig til trægrænsens beliggen- 

 hed — nemlig spørgsmaalet om den faste bebyggelses høidegrænse. 

 Naar Nielsen kommer til det resultat, at „i den historiske tid — 

 — — maa den høieste trægrænse have bevaret sit forhold til græn- 

 sen for den høieste bebyggelse," 77 ) saa vil det være iøinefaldende, 

 at dette kun er en meget betinget slutning, idet nok trægrænsen 

 danner en grænse for den faste bebyggelse i det store tåget — 

 men det er ingenlunde sikkert, at bebyggelsen har naaet trægræn- 

 sens høide — og man har saa med engang givet en hel del alter- 

 nativer. Retjsch har søgt at besvare spørgsmaalet, om Norge har 

 store høifjeldsvidder, som kan dyrkes, men glemmer fuldstændig at 

 tåge hensyn til trægrænsens synken. 78 ) 



Om saaledes paa sine steder, ja endog paa mange, menneskets 

 indgriben og rent lokale forhold kan gjøre sig gjældende, saa maa 

 man ikke glemme, at man i trægrænsens synken staar ligeoverfor 

 et fænomen af en saa generel karakter, at man ikke kan lade sig 

 nøie med rent lokale forklaringsgrunde ; man maa nødvendigvis søge 

 en almindelig aarsag. Man vil derfor ogsaa blandt de forskere, 

 som har beskjæftiget sig med dette emne, finde klimatveksling truk- 

 ket i forgrunden. Jeg skal her lade mig nøie med at fremhæve 

 nogle faa udtalelser. Wabming siger saaledes: „at Trægrænsen i 

 Skandinavien og Lapland for øvrigt flyttes nedad i vor Tid, er 

 iagttaget af mange. I Vest-Finmarken og Nordland saa jeg selv 

 mange Birke-Lig oven for den nuværende Trægrænse. — — — 

 Om Forklaringen af dette Fænomen er man næppe enig. Nærmest 

 liggende er vel en Forandring i Klima." 79 ) Wille finder ogsaa, 

 „at Vegetationsgrændserne ere sunkne," og man vil af hans fore- 



