1894 — 95] Dat G-artenrecht in den Jakobsfjorden vnndt Bellgarden. \\ 



under den, og trappen (rid) til husene, fremdeles stuen, som stod 

 over fordyri (eller forstuen) ved setstuen, og madildhus, ogsaa set- 

 stuen i indre siden. 



Jakobsfjorden nævnes ikke før i 16de aarhundrede, men der- 

 imod forekommer Jaafjord og Aafjord tidlig; at de 2 sidste navne 

 betegner samme gaarcl, er vel sikkert, og Jakobsfjorden maa være et 

 senere navn, der først forekommer i 1518 1 ). 



Jaafjorden nævnes første gang 31te mai 1309, da biskop Arne 

 bansætter de tyske vintersiddere og deriblandt 2 brødre i Jaa- 

 fjorden 2 ). Mellem aarene 1399 og 1423 indkjøbte eller erhvervede 

 ved mageskifte Munkelivs kloster hele Aafjorden 3 ). I de angjældende 

 breve nævnes indre og ydre siden, en del af indre halvpart, setstuen, 

 kjelder, ildhuse, bryggerummene, skjøtningsstuen, stenkjælderen, 9 

 rum i sjøhusene, andre huse og forskjellige tomter. 



Navnene Aafjorden og Jakobsfjorden maa i 16de aarhundrede 

 være brugt ved siden af hverandre, dog var det sidste det alminde- 

 ligst forekommende og fortrænger tilslut det første i aarhundredets 

 sidste halvdel. I regnskaberne for Bergens kongsgaard i 15 18 4 ) 

 nævnes den samme mand, Hans Krøger, paa et sted som boende i 

 Aafjorden, paa 3 steder som boende i Jakobsfjorden. Endnu i en 

 kongeskrivelse af 26de juli 1569 5 ) forekommer begge navne, idet 

 der omtales en Jakob Hennings i søndre side af Aafjorden 2 gange, 

 og en Willer Willers i Jakobsfjorden 1 gang; begge svarer, som 

 flere andre, rente af kaalhaver. Sandsynligvis maa navnet Aafjorden 

 der være tåget ucl af et ældre dokument. I de her omtalte bøger 

 nævnes aldrig noget andet navn end Jakobsfjorden. — Den nævnte 

 Willer Willers forekommer i ,, G-artenrecht", at Jakob Hennings ikke 

 nævnes, er ganske naturligt, da naboerne ikke opregnes i eller 

 omkring 1567. 



!) Norsk Tidsskrift for videnskab og literatur. II, s. 19; Nicolaysen: Bi- 

 drag til Bergens ældre topografi. — Y. Nielsen: Bergen, s. 116. — P. A. Munch: 

 Kongeriget Norge i middelalderen, s. 39. 



2 ) Dipl. Norveg, no. 97. 



3 ) Munkelivs klosters brevbog (Codex diplomat, mon. scti. Michaelis,) ed. 

 P. A. Munch s. 27—23, og Diplom. Norv. XII, no. 133, 134, 148, 149, 167, 

 171, 180. 



4 ) H. J. Huitfeldt Kaas : Norske regnskaber og jordebøger fra 16de aar- 

 hundrede, I, s. 97, 140, 234, 236. Antikvar N. Nicolaysen har gjort os opmærk- 

 som paa disse steder. 



5 ) Norske rigsregistranter I, s. 631 — 32. — N. Nicolaysen: Norske magasin 

 I, s. 497—98. 



