1894—95] Faunistiske undersøgelser i Herløfj orden. 7 



mer og annelider var omtrent lige stærkt repræsenterede. Alminde- 

 lige var bl. a. chætoderma, ochnesoma og Jcophobelemnon ; af den 

 sidste erholdtes en hel udviklingsserie fra saaclanne med kun en 

 polyp opover til de fuldt udviklede kolonier. To kun nogle mm. 

 lange ekspl. af en neomenia-a,rt paatræffedes her i en dybde af omtr. 

 50 favne. 



Faunaen paa grundere vand (i bugter f. eks.) var for det meste 

 af liden interesse. En uncltagelse herfra er dog Dalstøbugten, hvor 

 et ualmindeligt rigt dyreliv var udviklet. Det er en af de faa 

 bugter paa østsiden, hvor dybden endnu et længere stykke fra land 

 kun opgaar til nogle faa favne. I mundingen af bugten er dybden 

 30 — 35 favne; bunden er her stenet med kun ubetydelig sandind- 

 blanding og faunaen fattig. Noget længere ind, paa 12 — 15 favnes 

 dybde, finder man sandig bund med en mængde døde skjæl og 

 mindre stene; til disse var masser af Owenia assimilis fæstede. 

 Paa grundere vand (6 — 12 favne) var bunden blød og dyndet, og 

 ved udskylning af sigten blev der igjen en stor mængde fint for- 

 delede planterester, som uden tvil er førte ud i bugten ved hjælp 

 af den lille elv, som her kommer ned. Fra dette indskrænkte om- 

 raade bragte skraben op omtrent et femtital arter af forskjellige 

 grupper, hvoraf mange forekom i talrige og vel udviklede eksem- 

 plarer. Almindelige var saaledes turritella terebra, aporrhais pes 

 pelecani, venus striatula, corbula gibba, psammobia ferrøensis, chiton 

 asellus, philine aperta, astropecten irregularis, ophiura albida, ophiura 

 ciliaris, travisia forbesi, nereis pelagica, leodice norvegica, trophonia 

 glauca, pectinaria auricoma, phascolosoma strombi, pagurus pubescens 

 og bernhardus; desuden erholdtes flere eksemplarer af eugyra glu- 

 tinans, chætopterus norvegicus, edwardsia clavata og carnea etc. 

 Jeg har forresten allerede ved en tidligere leilighed havt anledning 

 til at konstatere udviklingen af et rigt dyreliv under aldeles lig- 

 nende forhold. Uden tvil spiller den i bugten udmundende lille 

 elv med de organiske levninger, som den fører med sig dels fra 

 land og dels fra fjæren, en stor rolle i denne henseende, idet den 

 bidrager til at gjøre saavel bund- som næringsforholdene særdeles 

 gunstige. 



Spørsmaalet, hvorfor en strækning af bunden huser et rigt 

 dyreliv, mens en anden er fattig, eller med andre ord spørsmaalet 

 om, hvilke faktorer det er, som betinger dyrelivets fordeling paa 

 havbunden, fremstiller sig forresten helt naturligt ved den slags 

 undersøgelser, hvorom her er tale, og jeg haaber ved en senere 



20 



