iJa jeg i 3 aar — fra januar 1889 til januar 1892 — var 

 bosat i Sandefjord, havde jeg god anledning til at studere egnens 

 flora. For mosernes vedkommende holdt jeg nøiagtigt regnskab 

 over alle de fundne arter og findestederne. Nedenstaaende liste, 

 der er kommen istand saalecles, har jeg grund til at antage for 

 nogenlunde fuldstændig, da jeg har benyttet det meste af min fri- 

 tid de nævnte 3 aar til ekskursioner i egnen eller til undersøgelse 

 af det indsamlede. Dog har jeg kun kunnet foretage faa ekskur- 

 sioner i tiden mellem 15de juni og Iste september; 6 uger af denne 

 ti cl har jeg desuden hvert aar været paa reise andensteds. 



Sammenlignet med Kristianiaegnens rige flora er den ved 

 Sandefjord temmelig ensformig og fattig. Her mangler for det 

 første alle kalkplanter, idet siluriske lag (med kalk), der ved Kri- 

 stiania er saa hyppige, ved Sandefjord ikke findes. Bergarten er 

 overalt granit; først i Kodalen (omtr. 15 km. nord for Sandefjord) 

 og Stokke træffes en anden bergart, feldspatporfyr. Dernæst mang- 

 ler det subalpine element, som ved Kristiania er ganske godt re- 

 præsenteret. Dette har sin naturlige grund deri, at hele den egn, 

 som listen omfatter, ikke har nogen høide over 200 m. Saadanne 

 høicler træffes først i Hedrum vest for Laagen og ovenfor G-ogsjø. 

 Paa den anden side har Sandefjord nogle (men faa) atlantiske eller 

 subatlantiske arter, som mangler ved Kristiania. 



I det hele kan Sandefj or degnen neppe med hensyn til rigdom 

 paa mosarter regnes til de bedre stillede egne i landet, om den 

 end heller ikke paa langt nær kan regnes til de fattigste. Ved 

 bedre undersøgelse vil naturligvis artsantallet forøges i nogen grad, 

 skjønt jeg neppe tror, forøgelsen vil bli betydelig, især da der paa 

 de senere ekskursioner kun lykkedes mig af og til at finde en art, 

 som jeg ikke før havde seet. 



