24 B. E. Bendixen. [No. 15 



Iligemaade lod han ei paa Nordnæss noget glemme, 

 Af hvad som kunde tiene til JDefensionens Fremme; 

 Han baade først og sidst var selv med udi Alleting: 

 Han Allevegne selv var med, gik over Alt omkring. 

 Imidlertid ved Middags Lav, omtrent ved Middags Tide, 

 Da fik den Hollandsk Commendeur og dette til at vide; 

 Men det gav hannem ingen Frygt, han laa i sikker Havn 

 Hvor han var udi Bergens Skiød og Bergens Fæstnings Fafh. 

 Den 10. Den Tiende Augusti som var Mandag, Formiddagen 

 Fik man udaf de Engelske at høre heele Sagen; 

 Da var en Velklæd Engelskmand til Slottet her udsend 

 Paa en smuk Slupe som blev ført af Tretten Engelskmænd. 

 Han foregav han var udsendt fra Vice- Admiralen 

 Sir Tydeman alt for at faa vor Commendant i Talen; 

 Han sagde og han havde med til Cicignon et Brev 

 Som Admiralen Tydemand til hannem selver skrev. 

 Derpaa Han af en Lieutnant blev for Cicignon fremstillet. 

 Skiøndt Han formedelst Cicignons Anstalter lidt blev drillet; 

 Thi han blev ført en saadan Vei, at han ei kunde see 

 En eeneste Soldat og ikkun faae af Stykkerne. 

 Da han for Commendanten kom, sin Bever entz han gjorde, 

 Han hilste fra sin Admiral som han forlod Omborde, 

 Han overrakte og sit Brev som kun i Et og Alt 

 Bestod i Complimenter og i Yenligheds Gestalt. 

 Vor Commendant Hr. Cicignon med samme Mynt betalte, 

 Han hilste høfligen igien og venlig med ham talte. 

 Omsider kom der dog udaf den Engelskmand det Ord: 

 Hans Admiral forundredes paa det som her var giord, 

 At Commendanten vilde her tillade og tilstede, 

 Hollænderne som Fiender at nye Lye og Eeede. 

 Hvorpaa Hr. Cicignon igien besvarede det saa, 

 At det aldeeles ikke var til at Forundres paa: 

 Han Ordre fra sin Souverain og store Konge haver, 

 Til at beskytte alle dem som her sin Tilflugt tager, 

 Og at den samme Sikkerhed enhver at nyde har, 

 Som søger en Beskyttelse og her sin Tilflugt tåer. 

 Hvorpaa den Engelske igien, med dette lod sig høre: 

 At de med deres Skibe vil og elet selvsamme giøre. 

 Da Commendanten derpaa sig med dette yttre lod, 

 At naar de kom, det dennem og heel frit og aaben stod, 



