1894 — 95] Kampen paa Bergens vaag. 29 



Befalede Hr. Cicignon med Skarpt at give Minde, 



Som ogsaa skeede, hvilket en Matros fik føle, finde 



Som stod paa Pligten i en Baad, udaf de Engelske; 



Thi Kuglen tog hans høire Been, ret lige til hans Knæ. 



At det de Norskes Alvor var, de Britter heraf kunde 



Tilfulde mærke og forstaae, og at de ingenlunde 



Sig vilde lade lumpe og Stoltzere noget af, 



Men viise sig som Nordmænd, det er modig, kjæk og Braf! 



En slig Advarsel lærte dem at blive noget vaerlig, 



At støde Hovedet mod Ysegg, de mærkede var farlig; 



Lidt høfligere derefter de da foere udaf stæd; 



De vilde nødig giøre sig de Norske Gram og Vred. 



Imidlertid af Fæstningen Vi kunde see og Mærke, 



Hollænderne var i Allarm, for sig og at forstærke; 



De satte sig i Positur saa bred som Vaagen var, 



Saa best de kunde, giorcle sig til Forsvar Kandt og Klar. 



De blev end meer Opmuntrede da de paa nyt fik høre 



Slig Cicignons Forsikring god, som han lod dennem giøre, 



Ved en Afsendet Lieutnant som fra Slottet til dem foer: 



At de skuld' intet frygte for de Britters Magt er stor; 



Thi de nest Himlens Forsyn skal af Slottet Maintineres 



Qg mod all Fiendtlig Anfald, ret som Venner Secunderes. 



De sagde derfor tusend Tak og all Velsignelse 



For den Bevaagenhed som dem Hr. Cicignon lod tee: 



De lod Pokalerne gaae om, trakterte Lieutenanten, 



Erindrede vor General saavel som Commendanten. 



En Vakker Herre, sagde de, er Claus von Ahlefeldt, 



Og Commendanten Cicignon: een ret Soldat og Heldt! 



Hvorpaa de alt har Prøver seed, som kiendelig beviiser, 



Man Commendantens Ædle Mod, forgiæves ikke priiser, 



Men at han [ned Kanoners Magt, forstaar at dæmpe ned 



De Engelskes Ubillighed og Overmodighed, 



Nest den Forsikring blev de og af Lieutnanten erindret, 



At deres Vimpler kunde nu ei Vaye ubehindret; 



Thi som de inden Fæstningens Beskyts og Styrke laae, 



De derfor dem af Masterne og Toppen tåge maae, 



Som de og uden al disput paa Øyeblikket giorde; 



Dog Vayed deres Hollandsk Flagg fra deres Skibers Borde; 



Derpaa kom Lieutnanten igjen med Velforrettet Sag, 



Til Ahlefeldts og Cicignons Velynde og Behag. 



