38 B. E. Bendixen. [No. 15 



Og som vi Britterne endnu i Øye af Os har, 



Saa blev og alleting paa Nyt giordt baade Kandt og Klar, 



Om Aftenen kom Een igien, af de som udsendt vare, 



Og sagde: af de engelske en mægtig Hob og Skare 



Vel Trende Hundrede var død, og flere Saarede, 



Saa at de neppe hafde Folk at styre Skibene ; 



I sær og synderlighed de sig monne stærk beklage, 



For det som de fra Fæstningen fik føle, finde, smage; 



Den Skade som de derfra fik var Aarsag til at de, 



Saa slet tilredde, hastige sig retirerede: 



Hollænderne de skulde vist for dem til Bytte blevet, 



Hvis de ei udaf Fæstningen saa var tilbage drevet; 



Hollænders Kugler træffede kun sielden ind hos dem, 



Og deres Skud de hafde kun en saare ringe Klem. 



Endeel af Takkellasen tog af deres Skud en Skade, 



Men allerstørste Parten dem uskadde maatte lade. 



Et par Capteiner var der og udaf* de Engelske, 



Som ei var enig med at de saa Attaquerede. 



De hafde forud sagt, at hvad dem herved hændte, møtte, 



Endskiøndt de Andre deres Raad forkasted og forstødte, 



De hafde sagt, at Fæstningen saa Situeret er, 



At de kan plat beskyde dem udaf et Haand-Gevær, 



De sagde, de for Fæstningen var blot paa alle Sider, 



Og at de udaf samme dem kan hindre alletider 



At tåge bort Hollænderne, men sagde derimod, 



Det bedste var man Branderne paa dem afsende lod; 



Det var et høit fornuftigt Eaad, skjønt farligt og tillige; 



Dog lod de Andre sig af dem aldeeles intet siige, 



De sagde hvis de bange er for Kugler, Lodd og Krud, 



De kan da kun i Tide bort fra dennem hale ud. 



Nei, skal de derpaa have sagt: Vi kan og Vove Trøyen, 



Men naar Vi ere komne ind i Faren og i Møyen, 



Da tænk paa disse Ord som Vi nu haver talt og sagt, 



Og da skal I, skiøndt alt for sent, Os give heri Magt, 



Og disse Toe de fægtede som Biørne, Tigre, Løver, 



De lod de Andre see paa sig ret tapre Søemænds Prøver, 



De lod ei Overjile sig, men skiød naar de fik klar 



Oesichte paa Hollænderne som det nok følet har. 



Imens de Andre skiød oppåa vor Fæstnings Værk og ville 



Beskade det for over Os som Mestere at spille, 



