4 P. Boye. [No. 16 



for ebbegrænsen ved Norges vestkyst og retfærdiggjør saaledes 

 denne fastsættelse af grænsen mellem regionerne. 



Hansteen, der har undersøgt kysten fra Stavanger til Alver- 

 strømmen lidt nordenfor Bergen, bibeholder ogsaa denne inddeling 

 af havbunden. Det følger af sig selv, at grænsen mellem de to 

 øverste regioner her, hvor den dannes af ebbegrænsen, maa blive 

 noget skarpere end østerpaa. 



I. 



Den sublitorale algeflora. 



Den sublitorale algeflora viser store forskjelligheder, enten man 

 beånder sig indenskjærs eller udenskjærs, idet havbunden paa ex- 

 ponerede lokaliteter efter min erfaring har et meget mere ensfor- 

 migt præg end paa beskyttede. Denne ensformighed kommer tilsyne 

 for det første ved det faatal af algeformationer, der optræder uden- 

 skjærs, og for det andet ved den regelmæssighed, hvormed disse 

 afløser hinanden ovenfra og nedad, altsaa lodret kystlinjen. 



Indenskjærs derimod viser vegetationen en langt større afvex- 

 ling. Formationerne afløser hinanden paa en i det hele tåget tem- 

 melig uregelmæssig maade og optræder i langt større mangfoldighed 

 end udenskjærs. 



Dette er jo ogsaa noksaa rimeligt, da livsvilkaarene, f. eks. 

 strømforholde, temperatur, saltgehalt o. s. v., udenskjærs maa være 

 af en idethele mere ensformet karakter end indenskjærs. 



Paa de af mig undersøgte dele af kysten indtoges store arealer, 

 for ikke at sige den overveiende del, af den sublitorale region af 

 laminaria-arter, der optræder med forskjellige arter og former i de 

 øvre og nedre dele af regionen, og eftersom man befinder sig inden- 

 eller udenskjærs. 



Udenskjærs. 

 Hvad nu specielt udenskjærsfloraen angaar, s"aa spalter Han- 

 steen i sin afhandling Kjellmanns laminariaformatkm i to, nemlig 

 en alariaformation øverst og en laminariaform nederst. Han siger 

 nemlig om den første: „Alariaformationen, der opnaar sin høieste 

 udvikling i august maaned. Den karakteriseres ved: 

 Maria esculenta (L.) Grev. 



