1894 — 95] Algevegetationen ved Norges vestkyst. 5 



En karakteristisk epifyt inden denne formation er: 

 Litosiphon Laminarieae (Lyng.) Harv. 



Medens formationen er særlig udstrakt i horizontal retning, 

 bliver den kun ca. et par fod bred." Og længer nede: „ Overalt, 

 hvor Alaria-formationen fandtes, var den skarpt og vel skilt fra de 

 nedenfor kommende mere storvoksede Laminariaceer, der dannede 

 en udpræget formation for sig." 



Dette stemmer ogsaa godt med mine iagttagelser. Dog maa 

 jeg tilføie en del supplerende bemærkmnger : Alaria-formationen, 

 der begynder ved nederste vandstandsmærke eller lidt ovenfor, 

 havde paa de af mig undersøgte lokaliteter en langt større høide; 

 den fandtes nemlig paa de fleste steder yppig udviklet lige ned til 

 1 a 2 meters dyb. Formationen var endvidere næsten overalt 

 stærkt blandet med 



Laminaria stenophylla Harv., 

 der ogsaa optraadte formationsdannende i samme niveau som Alaria 

 esculenta. Disse 2 formationer afløser og gjennemtrænger altsaa 

 binanden i den øvre sublitorale region. Laminaria stenophylla- 

 formationen maa igjen af disse to siges at være den mest udbredte. 

 Foruden den paa Alaria esculenta optrædende Litosiphon Lami- 

 narieae er ogsaa 



Ectocarpus fasciculatus Harv. 

 en almindelig epifyt i disse formationer, den findes saavel paa 

 Alaria, især paa bladene, som paa Laminaria, baade paa blade 

 og stilke. 



Paa steder, der er lidt mere beskyttede, men dog ikke egentlig 

 kan siges at være indenskjærs, fors vinder Alaria-formationen og 

 afløses af 



Laminaria digitata (L.) Lamour, 

 f. ensifolia Le. Jol. 



Saaledes f. eks. nord for Nora, der ligger paa østsiden af den 

 yderste blandt de større Sulenøer. 



Under disse er grunden overalt udenskjærs dækket af en 

 Laminaria-formation, der saagodtsom udelukkende bestaar af 

 Laminaria hyperborea (Gunn.) Fosl. 



Formationen gaar ned til ca. 30 m. Den udmærker sig ved 

 sin store rigdom paa epifyter. Specielt er stilkene som oftest be- 

 dækket med en tæt pelts af de forskjelligste alger, forresten mest 

 rødalger. Som karakteristiske epifyter, specielt i formationens øvre 

 dele kan nævnes 



