1894 — 95] Algevegetationen ved Norges vestkyst. 27 



Saavidt jeg husker, fandt jeg kun en eneste gang eksemplarer af 

 Nemalion multifidum (Web. et Mohr) paa den lodrette klippevæg 

 straks nord for Nora. Længer syd derimod, ved Kilstrømmen, 

 var denne alge temmelig almindelig, og paa et andet sted dan- 

 nede den en virkelig formation, der optraadte nøiagtig paa samme 

 maade som beskrevet af Hansteen og af Kjellmann ved Bohuslån- 

 kysten, nemlig i en ganske smal stribe i vandlinjen af en meget 

 betydelig længde paa en steil fjeldvæg; her sad de enkelte individer 

 fæstet til Balanernes skaller og kun paa disse. Derimocl passede 

 ikke lokaliteten ganske. Hansteen har opført den som en bestand- 

 del i udenskjærsfloraen, medens den her forekom i et sund, Bakke- 

 strømmen kaldet, paa grund af de sterke strømninger, som det ind- 

 og udgaaende tidvand bevirker her. 



Hansteens Thamnidiumformation, som han nævner blandt 

 udenskjærsformationerne, fandt je^ ogsaa, men den skal omtales 

 paa et andet sted, da den ligesaameget forekommer indenskjærs 

 som udenskjærs. 



Indenskjærs. 



Som Hansteen gjør opmærksom paa, udgjøres hovedmassen af 

 den litorale algeflora af Fu c oi de er, og blandt disse er det igjen 

 Fucaceerne, eler fornemmelig giver vegetationen sit præg. Dette 

 hindrer dog ikke, at der mellem og i ly af disse storvoksne arter 

 optræcler en rig vegetation af mindre algearter, og da merkelig nok 

 fornemmelig Rhodophyceer og Chlorophyceer. Hvor lokaliteterne 

 stadig ligger i skyggen, vil endog Fucoideerne ikke trives, saa 

 at de røde og grønne alger fuldstændig beholder marken. Ovenfra 

 og nedad optræder her efterhaanden følgende formationer: 



1. Pelvetiaformationen. 



2. A scophyllum-Fucus for mationen. 



3. Fucus serratusformationen. 



Alle disse er omtalt af Hansteen, saa lidet eller intet behøver 

 at tilføies fra min side. Pelvetiaformationen danner i øverste vand- 

 merke et omtrent 20 cm. høit belte; formationen er fuldstændig 

 karakteristisk for indenskjærsfloraen. Den repræsenteres af 

 Pelvetia canaliculata (Dcsne) Thur. 



Formationen vokser saa høit, et ingen andre arter formaar at 

 udholde den næsten uafbrudte tørlægning, hvorfor der ingen epi- 

 fyter åndes. 



