1900] Sverres saga og egnen omkring Fimreite. ip 
oyrdle skibene (sætte op skandseklædningen). Dette skede nu, 
som kongen bød.* 
Videre heder det: ,Men de, som roede ind over paa skuden, 
mødte sine kamerater, der kom roende indenfra, og fortalte dem, 
hvad der nu var skeet; men de paa langskibene bleve strax ivrige, 
skyndte sig, slog aarene i vandet og roede af alle kræfter; og da 
de søgte ind imod flaaden, kappedes de stærkt, og de roede saa 
nær ind paa hverandre, at de brød aarene istykker for hinanden. 
Da sagde kongen: Vi har nu andet at gjøre end at ødelægge 
aarene for hverandre. Han bød dem at lægge til land og der at vente 
paa kone Magnus. Da var ogsaa den sten, som de vilde have, 
ført ud og skibene var viggyrdlede. Kongen sagde nu, at man 
skulde føre agtertougene iland paa alle skibene, men vende frem- 
stavnen ud og lægge aarerne færdige til at ro. Kongsskibet laa 
yderst ved stranden. Derpaa sagde kongen, at alle skulde væbne 
sig og ordne sig i sine rum; og det skeede saaledes. Kong Sverre 
gik op paa land og der hen til en liden bæk. Kongen lod sig der 
give vaskevand og lod sine klæder børste, som om han skulde gaa 
i gjestebud. Kongen havde en helt brun klædning. Derefter gik han 
ned paa fjeldet, hvor hans skib laa nedenunder, og talte endnu 
nogle ord, idet han tog om skibsstavnen, men hans mænd førte hans 
hænder tilside, fordi tjæren endnu ikke var tør paa bjælken i 
stavnen.* 
Da kongen havde holdt en kort tale, bød han dem at sætte 
merkerne op. s, Der gik et lidet klippenes frem udenfor deres 
skibe, og derfor kunde de ikke se ud fjorden. Han lod da en 
skude ro ud for at se efter kong Magnus" flaade, og da de var 
kommet nogle faa aaretag fra land, saa roede de al af magt tilbage 
og sagde, at nu kom flaaden paa dem. Da blev der straks blæst, 
og birkebeinerne gav sig til at ro ud imod med alle skibene og 
raabte straks hærraab.* 
Efter dette har kong Sverre med sin flaade roet ind langs 
med landet fra Hagastranden, det vil sige paa fjordens sydostlige 
side, og sendt en skude, som skulde ro af alle kræfter indover 
til Sogndalen. Selv har han med skibene ikke roet saa langt, da 
der skulde føres sten ud paa skibene, og det sees videre, at situa- 
tionen har været slig, at et lidet klippenes har stengt udsigten mod 
fjorden, men at man ikke skulde ro mange aaretag ud, før fjorden 
var aaben. Ved det sted, hvor han laa, var der ogsaa en liden 
bæk, og der var paa sine steder saa dybt nær ved stranden, at 
