14 O. J. Lie-Pettersen. [No. 3. 
sig ogsaa af og til paa de blomstrende Ribes-arter, men langtfra 
hyppig. 
Arbeidere har jeg aldrig paatrutffet før begyndelsen af juli, 
oftest paa papilionaceer, fornemmelig Lotus og Viceia. 
Fra Lærdal har jeg nogle faa arbeidere, der, saavidt jeg erin- 
drer, toges paa Mulgedium alpinum, som der var sterkt besøgt af 
sorte humler, af hvilke dog de fleste sandsynligvis har tilhørt den 
følgende art, der ogsaa findes i mit forøvrigt ubetydelige humle- 
materiale fra denne lokalitet. 
Fra Stryn i Nordfjord finder jeg den noteret paa Lotus og 
Viceia, og her tog jeg tillige 4 hanner paa Knautia arvensis. 
Paa Jæderen, hvor arten forresten optraadte sparsomt, tog jeg 
en rede, der maatte fremgraves fra en dybde af ca. '/» m., hvor 
den var anlagt under en stor sten i kanten af et gjærde. Denne 
rede indeholdt foruden den gamle dronning 46 arbeidere, men ingen 
hanner. Den blev i en glasbeholder medbragt til Bergen, hvor 
jeg anbragte den i et vindue i 3die etage. Trods den lange vei 
arbeiderne maatte flyve efter næring, holdt reden sig dog temmelig 
frisk lige til hen i september.  Cellerne var omgivet med et voks- 
lag, hvori der dog var flere større aabninger. 
Ved Bergen er den tidligere observert af SØLSBERG og SPARRE- 
SCHNEIDER. 
13. Bombus mastrucatus, GERST. 
Den store lighed særlig mellem arbeiderne af denne og fore- 
gaaende art gjør det undertiden vanskelig især for nybegynderen 
at adskille dem, jeg finder da ogsaa i mit fra Bergens nærmeste 
omegn sammenbragte materiale flere arbeidere af denne art bestemte 
som (lapidarvus, medens det egentlig først i den forløbne sommer 
har lykkes mig at vinde nærmere kjendskab til arten. Ved Fosli 
i Syssendalen (Hardanger) fløi den nemlig ganske almindelig paa 
Aconitum samt paa Astragalus og Lotus, tildels ogsaa paa Geranium. 
Desuagtet var det ikke let at faa fat paa et større antal eksem- 
plarer, og særlig var den vanskelig at fange paa Åcomtum, da den 
ikke som de andre humler kryber ind i hjelmen, men tvertimod 
holder sig udvendig paa blomsterne og gjennembider disse med sine 
sterke kjæver for paa denne maade at naa ind til nektarierne, en 
fremgangsmaade som allerede forlængst er kjendt som karakteristisk 
