30 O. Nordgaard. [No. 4 
kommer lige op til overfladen. De er ikke nødvendigvis bundet til 
dybene, og naar de i vore fjorde kun forekommer paa de større 
dyb, maa de blive at opfatte som reliktformer fra den tid, da natur- 
forholdene i vore fjorde lignede polarhavets. De store svingninger 
i temperatur og saltgehalt, som finder sted i forandringernes region 
i nutiden, har aabenbart nødt de arktiske former til at sænke sig 
ned paa dybet, hvor der hersker langt stabilere naturforhold. 
Af de planktonundersøgelser, som er foretagne i fjordene ved 
Bergen, synes med bestemthed at fremgaa, at forekomsten af ark- 
tiske overfladeformer er en stor sjeldenhed. De eksempler, jeg kan 
anføre, er den talrige forekomst af Ulione limacina i Puddefjorden, 
november 1898, samt den pludselige optræden sammesteds af æPeri- 
phylla hyaeinthina i januar 1899. 
Prof. Cuzvz (5, p. 140) opfører blandt sit tricho-plankton (eller 
arktiske former) følgende copepoder: 
Calanus finmarchieus, 
C. hyperboreus, 
Chiridius armatus, 
Euchæta norvegica, 
Metridia hibermea (= lucens, Borck), 
M. longa, 
Oneæa comifera, 
0. minuta. 
Af disse kan neppe Oncæa-arterne og Metridia hibernica regnes 
for egentlig arktiske former, da de gaar saa langt syd som til 
Middelhavet. Calanus fimmarchicus kan heller ikke regnes blandt 
arktiske former, da den har en ren kosmopolitisk udbredelse. Efter 
størrelsesforholdene af Calamus fimmarchieus at dømme maa imidler- 
tid vistnok denne copepods udbredelsescentrum være i Polarhavet, 
hvilket ikke kan siges om Metridia hibermica. Denne er af AvUrr- 
VILLIUS (1, p. 72) karakteriseret som: ,Oceanische Form des N.O. 
temperirten Atlantens, wie es scheint des Mischungswassers des 
Nordmeeres.* 
Blandt ,Arktisches Plankton s. str.* opfører AUriviLLus (1, 
p. 87) følgende copepoder for Skagerak: 
Calanus hyperboreus, 
Fuchæta norvegica, 
Metridia longa. 
