1900] Spongier fra den norske kyst. 98 
—= 
dendrum). (Sycarium- og sycodendrum-former er tidligere ikke 
fundne af denne art). Det største at de uregelmæssige eksemplarer 
har en længde af 6—7 em. og er paa det bredeste af den sammen- 
pressede terminale del 3 cm. med en 1 em. bred spalteformet, nøgen 
mundaabning, mens den basale, oppustede del er omtrent dobbelt 
saa bred. Ft af de største, regelmæssige bladformede eksemplarer 
er 5 em. langt og 3.5 em. bredt med en 0.8 em. lang mundspalte. 
Et af de mindste er 4 em. langt og 1 em. bredt med 0.5 cm. lang 
mundspalte.  Pseudooscula forekommer paa siderne. 
Spiklerne stemmer med Håckzrs afbildning Taf. 55 fig. 3. 
Da hos alle de dermale rhabder er lige tykke som de tubare tri- 
aetiner, og der i svampens indre er udspændt et endogastrisk net- 
verk af rhabder (se Hickzrs afbildning fig. 3 f), saa er det rimeligvis 
Håckens varietet polydora, der foreligger. 
Udbredelse.. Nordlige Atlanterhav og Polarhav. 
Fimdested. Vardø (juli 1896 CorrztT), Tromsø (BREITFUss). 
Subfam. Uteinae (BrrtrFs.). 
Gen. Ute (OS.), BRTFS. 
Ute glabra OS. 
Syn. & Cit. 
1864. Ute glabra, ScHmmprt, O. (Adriat. Spong. I, Suppl. pag. 23. Taf. IT 
Eros): 
1883. —  — — PorLgJaAEFF. (Rep. Challenger, vol. VIIT, London). 
1892. —  — LÅENDENFELD. (Zeitschr. f. wiss. Zool. Bd. 383, pag. 289). 
1892. Grantia ensata, BOWERBANK. (Brit. Spong., vol. I, pag. 29). 
1867. Ute capillosa, Gray. (Proc. Zool. Soc., pag. 554). 
1872. Sycandra glabra, HickzL. (Kalkschwåmme II, pag. 349). 
Bemerkimnger. I mit materiale foreligger der en 10—12 re- 
præsentanter af Ute glabra fra forskjellige localiteter og fra dyb 
paa 20—200 f. De har alle et nogenlunde ensartet præg. Form, 
farve og størrelse varierer lidet. Alle er sølvglinsende, rør- eller 
kølleformede med basalenden trukket ud til en i regelen dreiet stilk 
— jalfald hos de større eksemplarer — hvorved de er fæstet til 
sten eller uddøde oceculinastokke, der ofte er overtrukne af kisel- 
svampe. Det største eksemplar var 35 mm. langt og 7 mm. bredt 
paa det bredeste, mens stilken kun var 1.5 mm. bred. Det mindste 
eksemplar, der var jevnt rørformet, var 5 mm. langt og 1 mm. bredt. 
Spiklerne stemmer med afbildningerne hos HåckerL (Taf. 56 
fig, 1, op. eit.) og v. LenpenreLp (Taf. XI fig. 63, op. cit.), naar 
jeg undtager de gastrale tetractiners apicalstraale, der ikke er op- 
