1900] Lepidopterologiske undersøgelser paa Jæderen 1898. 5 
klarlig, som dens tilstedeværelse var naturlig og selvfølgelig. Om 
Pararge mæra, Epinephele jamira og Coenonympha pamphilus ved 
vi, at de paa de fleste steder paa Vestlandet er almindelige, og 
deres forekomst paa Jæderen er os derfor ikke paa nogen maade 
forunderlig eller paafaldende. Derimod havde jeg ikke ventet at 
finde et for skog- og bergtrakter saa karakteristisk dyr som FHrebia 
ligeg flyvende paa Jæderens flade torvmyrer. Det maa dog be- 
merkes, at den ikke optraadte her i nogen mængde, saaledes som 
man er vant til paa de steder, hvor den har sine egentlige flyve- 
pladse. Jeg anser det derfor høist sandsynligt, at de paatrufne 
eksemplarer er kommet ned fra de høiere liggende, tildels skog- 
bevoksede trakter til naaletræplantningerne langs jernbanelinjen og 
herfra har spredt sig ud over myrene. Det var da ogsaa i plant- 
ningerne, jeg saa de fleste eksemplarer, og kun et par stykker fan- 
gedes i større afstand fra disse. Ingen af de fangne stykker var 
friske, hvad der ogsaa synes at tale for den antagelse, at de ikke 
var klækkede der. 
Af hesperider saa jeg under hele mit ophold paa Jæderen 
ikke spor. 
Med hensyn til elosterocererne saa var Zygæna filipendula den 
eneste art, der kom mig for øie, og af denne saaes kun nogle faa 
eksemplarer paa torvmyrene omsværmende blomsterne til Erica te- 
tralix. 
Bombyciderne var ogsaa temmelig sparsomt repræsenterede. 
Arctia caja, som jo er en af vore mest haardføre og almindelige 
spindere, kjendt helt op i Tromsø amt, forekom her helt ud til 
havet. I havstranden under gaarden Vik samlede jeg saaledes 
under stene, ja endog mellem opkastet tang lige ned mod grænsen 
mod høivande, 60 pupper af denne art, og bønderne fortalte, at de 
temmelig store, let kjendelige brunlaadne larver de par foregaaende 
aar skulde have optraadt i uhyre mængder paa de nærmest havet 
liggende engstykker. At dømme efter den store mængde snyltere 
(ca 40 pct.), som klækkedes af de indsamlede pupper, maa denne 
masseoptræden vistnok allerede det foregsaende aar have naaet sit 
kulminationspunkt. De klækkede eksemplarer tilhører alle hoved- 
formen. 
Den anden af vore almindelige Arctica-arter, nemlig plantaginis, 
som i det sydlige Norge oftere er funden høit tilfjelds, toges kun 
1 nogle faa eksemplarer paa myrene omkring Klep jernbanestation, 
og der toges ligeledes nogle larver af den polyphage Lacnocampa 
