34 
A.  W.  Brøgoer. 
[No.  1 
1. 
Øverst,  græstorv  og  muldlag. . 
. 0.15  m. 
2. 
Askelinnende  lag  (?) 
. 0.05  „ 
3. 
Stenalderskulturlacr 
. 0.45  „ 
4. 
Orus,  lagret 
. 1.10  „ 
1.75  m. 
Herunder  lys  sand. 
Hvis  den  antagelse,  at  bopladsen  er  ældre  end  den  lille  sænk- 
ning’  er  rigtig,  skulde  man  ha  ventet,  at  man  ovenpå  bopladslaget 
skulde  ha  fundet  en  marin  avleiring.  Når  denne  ikke  er  fundet  er 
antagelsen  ikke  bevist,  uden  at  jeg  derfor  her  tør  indlade  mig  på 
at  diskutere  de  videre  muligheder.  Den  arkeologiske  bestemmelse 
av  bopladsens  alder  lar  sig  imidlertid  ikke  forene  med  den  modsatte 
antagelse,  at  bopladsen  skulde  være  yngre  end  sænkningen.  Vi 
vilde  da  komme  ned  i nordisk  bronzealder  for  dens  alder;  og  det 
er  jo  umuligt.  Endskjønt  de  geologiske  forhold  således  ikke  gir 
noget  bevis  for  Holehei — Vespestadgruppens  alder,  behøver  de  ikke 
tale  imod  den  arkeologiske  bestemmelse  av  dens  alder  som  tilhørende 
den  hutnakkede  types  hlomf>tringstid  i Korden. 
Ovenfor  er  påpegt  at  bebyggelsen  i stenalderen  av  Jæderen  er 
ligeså  gammel  som  Nøstvetbopladserne.  Vi  fandt  spaltere  og  tvei- 
eggede  tlækkepile  og  muligens  endnu  ældre  redskaber,  der  tydelig 
nok  beviser  dette.  Øyen  har  omtalt  en  flintmark  ved  Ogne- 
bngten,  der  ligger  i en  høide  over  havet  av  10.7  m.‘)  Dette 
skulde  stemme  med  tapesterrassens  nivå  her,  men  er  selvfølgelig 
intet  bindende  bevis  for  samtidighed.  „Flintmarkerne“  på  Jæderen 
og  delvis  også  på  Lister  er  en  eiendommelighed  for  disse  landsstrøg, 
der  ikke  gjenfindes  andre  steder  i Norge.  De  var  før  i tiden  ud- 
prægede,  og  ved  at  spadevende  torven  kunde  man  plukke  tiint  i 
mængder.  De  repræsenterer  kun  verkstedet  fra  stenalderen.  enten 
det  nu  er  fra  ældre  eller  yngre  del  inden  denne.  Ikke  overalt,  hvor 
der  er  tlintmarker  behøver  der  at  være  kulturlag  fra  bosætning. 
Det  er  sandsynligt  al  der  er  det;  men  det  er  ikke  nogen  nødvendig 
samhørighed  med  selve  tiintmarken.  Vi  kan  ikke  tidfæste  en  eneste 
av  tiintmarkerne  med  sikkerhed.  ,)eg  skulde  tro,  at  det  kun  er  best 
at  anse  dem  som  udtryk  for  en  gjennem  lange  tider  fortsat  bebyggelse 
av  et  gunstigt  strøg.  Jæderen  og  Lister  har  som  få  landskab  væi-et 
egnet  til  beboelse.  Her  var  god  mai‘k  og  udmorkede  bopladssteder; 
megen  skog  har  her  været  og  dertil  kommer  at  adgangen  til  det 
'l'apesnivaet  pa  -læderiMi  p.  i>7. 
