50 
A.  W.  Brøgger. 
[No.  1 
snittet  blir  som  følg’e  av  arbeidet,  facetteret  ovalt.  Så  typisk  og 
smukt  som  det  avbildede  exemplar,  er  få  av  disse  øxer.  Det  større 
antal  er  skjødesløsere  arbeidede,  således  at  arrene  efter  hugningen 
kim  er  slet  skjulte. 
En  særlig  variant,  der  ikke  lindes  tilsvarende  på  østlandet,  er 
flg.  41,  spids  i nakken  og  av  betydelig  størrelse,  godt  sleben  over 
det  hele,  ofte  i facetter.^) 
3.  øxer,  som  fig.  42,  av  finsk  type. 
Trekantet  tversnit,  tveregget,  sleben,  tildels  med  ar  efter  hug- 
ning.  Foruden  det  avbildede  exemplar  flndes  yderligere  to  fra 
Jæderen,  men  dertil  et  mærkeligt  samlingsfund,  indeholdende  sex 
sådanne  øxer,  fundne  på  bunden  av  en  myr  ved  SandsJiavn,  Sande 
pgd.,  på  Søndmør  i Romsdals  amt.  (B.  3171  a— e og  3182.  Ab. 
1877  p.  59  f.;  en  enkelt  er  avbildet  i Ab.  1877  flg.  35). 
Av  lignende  stykker  fra  Norge  kjender  jeg  følgende: 
1.  Fra  Graverjordet  i Bø,  Bratsberg  amt  (C.  12708,  avbildet 
Ab.  1886  flg.  3)  er  det  eneste  exemplar  fra  det  østlige  Norge. 
2.  Fra  Otterøen  i Romsdal.  Smukt  exemplar.  (Trondhj.  3938). 
3.  Smdge,  G or  sen,  Romsdal,  2 stykker. 
4.  Fra  Årem,  Lensviken,  Nordre  Trondhjems  amt.  (Trondhj. 
3627). 
I Tromsø  Museum  fandt  jeg  ikke  egentlig  hermed  identiske 
øxer,  men  dog  syntes  typen  repræsenteret  i en  særlig  variant  med 
hulslibning;  denne  har  også  sine  sidestykker  i samlingen  i Trond- 
hjem.  I „Festskrift  til  0.  Montelius"  (1903)  har  dr.  Akpi  p.  49 
flg.  2 omtalt  en  øx  fra  Uppland  av  samme  karakter.  Han  henviser 
til  finske  øxer.  Hos  Hackmann  „Trouvailles  prehistoriques“  (Fennia, 
B.  17)  er  typen  avbildet  som  flg.  16.  Formen  er  der  tilhørende 
den  gruppe,  der  repræsenteres  i nordøstlige  del  av  landet  og  russisk 
Karelen.  Det  er  da  ikke  tvilsomt,  at  øxerne  av  denne  type  har 
finske  slægtninge  og  forbindelser. 
1)  Del.  har  sin  interesse  her  at  nævne,  at  en  sådan  ox  er  fundet  overst  i 
Hnllingdal,  på  Strand  i Ål,  og  avbildet  i Ab.  1874,  pl.  1 hg.  3.  I „Studier  etc.“ 
p.  126  f.  har  jeg  desværre  ikke  nævnt  denne,  der  med  denne  bestemmelse  vikle 
være  nok  et  bekræftende  bevis  for  bebyggelse  fra  vestlandet  av  i Hallingdal. 
At  en  sådan  bebyggelse  allerede,  er  skeet  i tidlig  del  av  yngre  stenalder  er  ganske 
interessant.  Av  de  andre  vestlandsfund  i de  store  dalforer  er  ingen  av  så  stor 
betydning  som  denne.  Formlen  denne  ox  fra  Hallingdal  er  fra  ostlandet  yder- 
ligere kjendt  lignende  fonner  fra  Eppildrød  i Hillestad,  Botne,  samt  fra  Skolme- 
rød  i Sandeherred. 
