1907] 
Norges  Vestlands  Stenalder. 
61 
vidt  vides  findes  den  ilclce  i Danmark  og  heller  ikke  fra  nogen  anden 
av  den  skandinaviske  stenalders  provinser  end  de  nævnte.  Der  er 
avbildet  et  explr.  i „Nord.  Tidskr.  f.  oldk.“  1832  pl.  III  fig.  36, 
men  der  er  intet  som  tyder  på  at  den  er  dansk.  Kemble  “Horae 
ferales“  avbilder  et  exemplar  fra  Holland  (pl.  II  fig.  33) ; forsåvidt 
dette  er  rigtigt,  er  det  et  enestående  exempel,  da  denne  form  i høi 
grad  er  udpræget  nordskandinavisk.  Fra  Tyskland,  Frankrige  og 
England  kj endes  denne  form  absolut  ikke,  og  heller  ikke  dens  slægt- 
ning  R.  43. 
Beviset  for  at  formerne  R.  42 — 43  er  udviklede  av  hornøxen  kunde 
muligens  med  et  større  materiale,  end  der  har  stået  mig  til  rådig- 
hed,  direkte  gives  av  den  typologiske  sammenhæng.  Imidlertid 
findes  der  indirekte  beviser  herfor,  som  skal  omtales  her. 
Det  vestlandske  exemplar,  originalen  til  R.  42  (fra  Skarås  i 
Sogndal  pgd..  Stav.  amt),  har  på  bagsiden  af  den  ene  gren  et  orna- 
ment, bestående  av  et  net  av  femkanter,  der  ved  nærmere  iagt- 
tagelse  lar  sig  udlede  av  zikzakornamentet.  Det  gjenfindes  i fuld- 
stændig  lignende  form  på  et  benredskab  fra  Maglemose,^)  hvor  dr. 
Saeauw  forklarer  det  således:  „ ornamentet  hestår  av  en  dhzaJclinje 
på  langs  og  tværlinier,  udgående  fra  dens  spidser“  (udhævet  her). 
Det  gjenfindes  videre  på  benstykker  fra  bopladsen  ved  Bmnehiigel  i 
Lifland^)  og  kan  altså  ansees  som  en  kombination  av  zikzakorna- 
mentet (fra  benstykkerne)  og  den  rette  linje.  Bidrag  til  at  styrke 
denne  antagelse  danner  et  degenereret  stykke  fra  Hallingdal,^)  hvor 
formen  er  svagt  gjenkj endelig,  og  hvorpå  der  forekommer  ved  siden 
av  utydelige  ting  en  zikzaklinje.'^) 
I „Studier  over  Norges  stenalder“  (Kria.  1906)  forsøgte  jeg* 
at  vise,  at  zikzaklinjen,  dannet  av  det  enkle  vinkelornament,  var 
et  av  de  få  ornamenter  på  bensager,  der  kunde  forfølges  til  skifer- 
sagerne  i Nordens  arktiske  stenalder;  av  disse  og  andre  forhold 
trak  jeg  den  slutning,  at  skiferspidserne  og  muligens  kniverne  inden 
denne  arktiske  stenalder  var  kopier  i sten  efter  bengjenstande. 
1)  Sarauvv  i Ab.  f.  n.  oldk.  1903  p.  267. 
”)  Kat.  d.  Aiisstellung  in  Riga  1896  pi.  I fig.  29. 
3)  Ab.  1889  fig.  5. 
Dette  stj-kke  har  analogi  i Aspelix  Antiquités  du  Nord  Finno  Ougrien 
fig.  111  og  fig.  72.  Jeg  undlader  ikke  at  bemærke  en  lighed  med  Peruanernes 
gamle  kølle,  K.  Bahnson:  Etnografien  I p.  460  fig.  185  c og  d,  der  tillige  viser 
brugen  av  de  anførte  nordiske  stykker,  der  sikkerlig  for  endel  netop  har  været 
anvendt  som  køller. 
