1907] 
Norges  Vestlands  Stenalcler. 
67 
diske  stenaldersprovins  derom  vidner  fundet  fra  Trondenes  i det 
nordligste  Norge.  Det  kunde  ligge  nær  her  at  opta  en  disknssion 
om  det  eiendommelige  forhold,  at  den  bådformede  type  således 
lindes  i østlige  provinser  og  ikke  i Jylland  f.  ex.  Men  jeg  vil 
kun  fremhæve,  at  dette  forhold  ikke  må  overvurderes  altfor  meget. 
Det  vil  fremgå,  selv  ved  en  summarisk  behandling  av  skafthul- 
øxerne  i Norden,  at  det  vestlige  Danmark  op\dser  ganske  andre 
former  end  det  øvrige  Skandinavien,  idet  det  tildels  har  et  forråd 
av  former,  der  aldeles  ikke  forekommer  udenfor  Jylland  og  hermed 
i forbindelse  stående  tyske  provinser.  Jeg  sigter  her  til  de  jyske 
enkeltgraves  udprægede  former.  Men  selv  om  disse  grave  repræ- 
senterer  et  andet  folkeelement  — hvad  der  dog  sterkt  bør  tviles 
om  — så  er  hermed  ikke  nogen  forklaring  git  f.  ex.  på  det  for- 
hold, at  mange  andre  typisk  skandinaviske  former  lindes  i Jylland, 
men  den  bådformede  øx  ikke.  Og  der  er  grund  til  at  pege  på 
andre  lokalformer,  som  også  synes  begrænsede  til  dele  av  den 
skandinaviske  stenaldersprovins,  for  ikke  at  overvurdere  betydningen 
av  den  bådformede  type  som  en  udpræget  østlig  form. 
Endskjønt  det  materiale,  der  direkte  skulde  bevise,  at  kobber- 
typen  er  ældre  end  den  bådformede,  ikke  er  meget  stort,  er  det  dog 
tilstrækkeligt  til,  at  det  alene  sandsynliggjør  en  sådan  slutning.  I en 
jættestiie  fra  Eldsberga  præstegård  i Halland,^)  som  oprindelig  kun 
var  omgit  av  en  lav  forhøining,  belagt  med  et  lag  av  runde  stene, 
der  ikke  nåede  høiere  end  tagstenernes  underkant,  lå  en  spydspids 
og  en  halvmåneformet  sag,  en  stenøx  med  ufuldendt  skafthul,  og 
halvparten  av  en  anden,  samt  spredte  stykker  av  lerkar.  Under 
stenlægningen  på  den  graven  omgivende  forhøining  lå  en  Mdformet 
øx  og  en  huløx  av  tyknakket  type.  Her  bør  altså  øxen  muligens 
være  lidt  yngre,  eller  i det  store  og  hele  samtidig  med  selve 
jættestuen. 
I en  heUeliste  ved  Hagebyhøga  kirke,  Gotland,  fandtes  en  øx 
av  bddformet  type,  to  spyd-  og  pilespidser  av  flint,  en  skiferprydelse 
(Montelius  64)  og  en  bennål  (Montelius  79)  og  flere  end  30 
skeletter. 
Fra  Bitterna  i Vestergøtland  foreligger  dernæst  et  fund  av  en 
øx  av  Tcohhertype,  fundet  i en  jættestuex) 
Til  dette  sparsomme  materiale  kan  nu  føies  et  meget  interes- 
1)  st.  H.  M.  1901;  p.  11,  42  A.  — A.  T.  S.  13,  p.  167. 
2)  St.  H.  M.  p.  17.  88  A. 
