1907] 
Norges  Vestlands  Stenalder. 
73 
R.  83.  Det  er  for  denne  types  vedkommende  at  Montelius 
har  git  udviklingsrækken  fra  kobberøxen  (1.  c.).  Den  flndes  i Sve- 
rige i et  større  antal.  (Jeg  har  fra  Statens  Historiska  Musenm 
noteret  ca.  50  st.).  I Danmarh  findes  den  ikke  sjelden  og  den 
■er  ligeledes  vel  kjendt  fra  SchJeswig- Holstein  (Mestoee  100).  Fra 
MeUenhurg  er  det  tvilsommere  om  den  er  kjendt  (Beltz);  i Pommern 
derimod  er  den  fundet.^)  Fra  Franhrige  avbilder  Montelius  1.  c. 
lig.  33  og  fra  ScJuveiz  flg.  32.  Fra  England  har  Evans  avbildet 
flere  exemplarer.^)  Fra  Spanien  og  Italien  savner  jeg  litteratur  til 
at  eftervise  den;  men  det  er  rimeligt  at  den  flndes,  i alle  fald  i 
Italien,  siden  den  også  er  fnndet  i Grækenland  og  på  Cypern,^)  her 
i kobber  og  bronze.  I Ungarn  optræder  en  anden  variant  i kobber, 
avbildet  hos  Montelius  1.  c.  flg.  44,'^)  der  vistnok  sætter  sit  præg 
på  nordiske  stykker.  Fra  de  øvrige  dele  av  Tyskland  er  det  van- 
skeligt  at  påvise  netop  denne  form;  men  dens  slægtning  R.  34  op- 
træder ikke  sjeldent. 
Det  må  antas  som  sikkert,  at  denne  type,  R.  33,  er  ndviklet 
nv  den  nngarsk-sydeuropæiske  form  for  den  dobbelteggede  øx,  der 
fra  tidligt  av  har  været  anseet  som  symboløx.  Muller  omtaler 
også  (ved  Muller  93)  den  påfaldende  ringe  størrelse  som  så  mange 
av  de  til  typen  hørende  stykker  opviser  (5V2  cm.).  Dernæ-st  kan 
det  ifølge  denne  antagelse  om  udvikling  fra  dobbeltegget  ungarsk 
kobbertype  ansees  for  givet,  at  typen  R.  33,  Montelius  42  etc., 
må  være  omtrent  samtidig  i Norden  med  den  ovenfor  behandlede 
kobbertype  R.  35,  eller  omtr.  samtidig  med  jættestuetid  i Norden. 
I Norge  flndes  den  rene  type  R.  33  kun  repræsenteret  i fem 
exemplarer.  Herav  er  to  fra  østsiden  af  Kristianiafj orden,  to  fra 
vestsiden,  mens  det  femte  stykke  er  fra  vestlandet.  Det  er  fnndet 
på  Jæderen  og  er  som  de  fleste  av  disse  øxer  tildannet  av  en  fln- 
kornig,  tæt  bergart.  Det  er  eiendonnneligt  ved  sin  tykkelse  og 
bredde  (flg.  48).  løvrigt  flndes  typen  ikke  repræsenteret  på  vest- 
landet og  heller  ikke  i det  nordenfjeldske.  Jeg  tror  dog  at  kunne 
efterspore  i det  norske  materiale  visse  iidviklinger  av  typen  R.  33, 
men  skal  ikke  her  gå  nærmere  ind  derpå. 
1)  Photogi  aphisches  Album  etc.  Section  II.  pl.  8.  Fra  lA.sklaud  er  flere 
gode  avb.  ho.s  Kemble  Horae  ferales  pl.  III. 
Evans:  Stone  Implemenls  fig.  120  og  119. 
3)  Montelius  1.  c.  fig.  41 — 43. 
h Illustrierter  Fubrer  in  d.  Miinz-  und  Altertumsabt.  d.  ungar.  Nationalmus. 
(Budapest  1853)  I.  Saal,  I.  Scbr.,  taf.  1 — 2. 
