1907] 
Noi-oj-es  Vestlands  Stenalder. 
85 
hele  aiierkjendes  at  være  rigtigt:  De  smukke  typei-,  R.  36—35, 
R.  33—31  og  porfyrgnippeii  tilhører  væsentlig  jættestuetid  i Norden. 
De  simple  former  tilhøiær  for  en  meget  stor  del  den  senere  periode, 
hellekistetiden;  det  er  dog  ikke  udeliikket,  at  endel  av  dem  kan 
være  samtidige  med  jættestuetid. 
Det  er  i og  for  sig  ikke  umuligt,  at  en  parallelt  løbende  ud- 
vikling  av  tre  forskjellige  rækker  har  avsat  endel  JcomUnations- 
f ormer:  maske  den  ovenfor  omtalte  ægformede  type  også  kan  op- 
fattes  som  en  sådan.  Der  er  allerede  ovenfor  talt  om  lokalformeraes 
betydning;  her  skal  nu  gjøres  opmeidvsom  på  den  art  kombinations- 
former,  der  leder  til  antagelsen  om  de  simple  formers  udvikling  av 
de  smukkere.  En  rent  ydre  kombination  er  den  allerede  påpegte, 
hvor  f.  ex.  porfyren  optræder  ved  en  øx  av  bådformet  type,  eller 
hvor  det  samme  særegne  bergartsvalg  lindes  ved  enkelte  øxer  av 
den  dobbelteggede  type.  lovrigt  er  kombinationerne  ved  de  smukke 
typer  ikke  almindelige.  Et  særegent  tilfælde  er  f.  ex.  Muller  102, 
ox  av  kobbertype,  hvis  eggparti  må  være  inllueret  av  en  dobbelt- 
egget  øx.  Meiæ  iøinefaldende  er  imidlertid  kombinationerne  ved  de 
,,simple“  former.  Regynder  man  f.  ex.  her  rent  typologisk  at  ordne 
efter  tversnit  og  nakkeparti,  vil  det  snart  vise  sig,  at  nogen  korrela- 
tion  ikke  hei’  gives.  Inddeler  man  f.  ex.  tversnittene  i firkantet, 
elliptisk  og  halvcirkelformet,  og  nakkepartiet  i tvert  avskåret 
nakke,  avrundet  nakke,  og  svagt  konisk  nakke,  så  gives  der  her 
kombinationer  mellem  alle  drsse  forskjellige,  således  efter  tversnit 
og  nakkeparti  3 gange  3 = 9 forskjellige  grupper.  Ser  man  f.  ex. 
på  Rygh  32,  en  av  de  almiudeligste  norske  varianter,  så  er  her 
hovedkjendemerket  et  tirkantet  tversnit  og  en  tvert  avskåret  nakke. 
Nogen  sådan  fast  forbindelse  mellem  et  tirkantet  tversnit  og  en  av- 
skåret nakke  gives  imidlertid  ikke;  det  ene  forudsætter  ikke  det 
andet.  Der  er  andre  oxer,  der  har  det  ene  kjendemerke,  men  som 
f.  ex.  har  elliptisk  tversnit.  Allerede  av  disse  kjendsgjerninger 
fremgår  det  tydelig,  at  vauskelighederne  ved  at  angi  sikre  udvik- 
lingsrækker  er  meget  store.  Og  førend  man  kan  konstatere  for- 
bindelse mellem  de  smukke  øxetyper  og  de  simple,  må  naturligvis 
typologien  ved  disse  siste  være  udredet.  Disse  rent  generelle  be- 
merkninger har  derfor  ikke  taget  sigte  på  at  udsi  nogen  bestemt 
mening  om  det  stoi’e  spørgsmål,  de  simple  fonners  forhold  til  de 
smukkere. 
Jættestuetiden  i Noi’den  er  som  Moxtelius  har  påvist,  det 
skandinaviske  udtryk  for  kobberalder,  den  tid,  hvori  dette  metal  blev 
