1907] 
Norges  Vestlands  Stenalder. 
103 
De  her  anførte  strækninger  er  de  hedste  blandt  østlandets  byg- 
der i stenalderen.  Det  forståes  derfor,  at  tallet  for  Lister  har 
megen  værdi  ved  en  sammenligning.  Lister  overgår  de  hedste  sten- 
alderscentra  på  østlandet  med  hensyn  på  fundrigdom,  hvilket  igjen 
vil  si  med  hensyn  på  bebyggelsens  tæthed.  Dette  er  et  meget  in- 
teressant forhold,  da  Vestlandet  iøvrigt,  naturligvis  Jæderen  nnd- 
taget,  er  østlandet  så  langt  underlegen.  Bebyggelsen  av  Lister  i 
stenalderen  har  naturligvis  været  en  udpræget  kystbebyggelse ; dette 
fremgår  særlig  av  tlintmarkerne,  der  er  beliggende  langs  kystranden, 
og  hvorav  flere  i ældre  stenalder  formentlig  har  ligget  lige  i strand- 
kanten. Fundene  iøvrigt  begrænses  også  ganske  bestemt  til  kyst- 
landskabet. 
Landet  mellem  Lister  og  Jæderen  har  samme  karakter  som 
det,  der  ligger  mellem  Kiistianssand  og  Lister;  det  er  et  hårdt 
kystland  med  mest  snaufjeld  og  overmåde  lidet  dyrket  mark.  Fun- 
dene fra  stenalderen  er  her  så  sparsomme  som  vel  muligt.  Siredals- 
vasdraget  har  meget  få  fund  at  opvise,  og  det  øverste  (en  tyknak- 
ket  flintøx)  ligger  ikke  nordligere  end  omtrent  midt  på  østsiden  av 
Siredalsvandet.  De  øvrige  mindre  vasdrag  er  ganske  uden  sten- 
aldersfund.  Ved  selve  kysten  er  en  liden  ansamling  ved  Sogndal 
by,  udelukkende  av  redskaber  fra  yngre  stenalder. 
Ved  Egersund  løber  der  ud  en  elv,  der  i sig  samler  våndet 
fra  flere  mindre  vasdrag.  I ingen  av  disse  er  gjort  nogle  særlig 
rige  stenaldersfund,  og  i flere  mangler  fundene  fuldstændig.  Det 
eneste  sted,  hvor  der  er  nogle,  er  ved  sydvestenden  av  Ørsvandet, 
i Bjerlrem  pgd.,  hvor  der  nutildags  findes  godt  dyrkede  trakter; 
forøvrigt  er  samtlige  disse  fund  fra  yngre  stenalder,  og  fra  anden 
periode. 
Ved  Egersund  by  og  på  Egerøen  er  der  også  gjort  stenalders- 
fund. Imidlertid  er  det  billede,  man  således  får  av  disse  trakters 
bebyggelse,  av  den  art,  at  man  tør  slutte,  at  heller  ikke  i stenalde- 
ren har  her  været  særlige  betingelser  for  bebyggelse. 
Jæderen,  som  dernæst  følger,  er,  som  det  allerede  er  bemerket, 
noget  helt  for  sig  selv.  Hele  dette  landstrogs  dannelseshistorie  er 
jo  også  tildels  en  anden  end  Vestlandets  iøvrigt.  Den  er  omtalt 
