106 
A.  W.  Brøgger. 
[No.  1 
Karmøen  og  særlig  den  nordlige,  mere  dyrkede  del  av  denne 
0,  danner  en  undtagelse  m.  h.  til  stenaldersbebyggelsen  på  Vest- 
landet. Her  er  nemlig  en  større  ansamling  fund,  der  godtgjør,  at 
beboelsen  har  været  lidt  tættere.  I flere  henseender  ligner  denne 
øs  nordlige  del  ikke  så  lidet  Jæderen  og  Lister;  men  området  er  jo 
meget  lidet.  Det  er  særlig  i Avaldsnes  og  Torvestacl  pgd.  at  fun- 
dene  er  samlede;  også  på  fastlandssiden  ved  Haugesund  er  der  flere 
stenaldersfund.  Schetelig  nævnte  (B.  Ab.  1905),  at  der  her  er 
fundet  flintavfald  ved  de  fem  bantasteue  ved  Storesnnd;  lignende 
sparsommere  avfald  var  også  fundet  på  flere  steder  på  Kai’møens 
nordlige  del  (ovenfor  p.  19  f.). 
Oerne  og  kysttrakterne  udenfor  Hardaugerfj ordens  munding  har 
ikke  været  meget  tæt  beboet  under  stenalderen.  Man  linder  kun 
beviser  for  en  sparsom  kystbebyggelse,  der  har  en  meget  spredt 
karakter. 
I Bømmeløens  sydlige  del  er  det,  at  de  storartede  fund  fra 
Vespestad  i de  senere  år  er  fremdragne.  De  står  fuldstændig  iso- 
lerede  her,  idet  der  ikke  på  noget  sted  i disse  trakter  er  fundet 
hverken  øxer  eller  andre  levninger  fra  Vespestadgruppen. 
Enkelte  fund  er  gjort  ved  kysten  i Sveens  pgd.,  men  de  har, 
som  de  fleste  fund  fra  Vestlandet  udenfor  Lister  og  Jæderen,  en 
meget  spredt  karakter.  På  Halsenøen  er  gjort  endel  fund  og  lige- 
ledes  på  Mosterøen  og  Stords  sydligste  del.  Ud  mod  havet  er  der 
i Fitjar  gjort  et  par  fund;  alt  dette  er  meget  sparsomt  og  meget 
spredt. 
På  nordsiden  av  Tysnesøen,  nær  ved  Godøsund,  er  der  gjort 
nogle  fund  lige  ved  kysten.  Endelig  bør, det  næ.vnes,  at  der  på 
den  halvø,  der  stikker  ud  ved  Hardaugerfj ørdeus  munding,  på  nord- 
siden, er  gjort  et  par  fund,  nemlig  i Ølve  pgd. 
I Hardanger  har  stenaldersbebyggelsen  en  rot  eiendommelig 
karakter.  Mens  de  ydrc  dele,  Strandebarm,  Vilwr,  Kvinnherred  og 
Jondal  pgd.,  ikke  kan  opvise  mange  fund,  er  der  pludsclig  i Ullens- 
vang og  Ulvik  on  større  ansamling.  Hvad  dette  forhold  kan  bero 
på,  ci‘  ikke  godt  at  si.  Muligens  vil  det  dog  ændrcs  noget  ved 
