108 
A.  W.  Brøgger. 
[No.  1 
I Os,  hvor  der  er  nogde  små  skiferområder,  er  gjort  et  par 
fund.  I Fjøsanger  og  Årsfad  nær  Bergen  er  fundantallet  noget 
større,  hvorfor  det  tør  formodes  at  her  har  været  lidt  tættere  be- 
byggelse, Fundene  holder  sig  ikke  strengt  til  kystlinjen.  Eidsvåg- 
licdvøen  omtaltes  allerede  ovenfor  (p.  29),  idet  der  her  er  flere  finde- 
steder  for  den  ældste  vestlandsgruppes  stenalder.  Ligeledes  nævntes 
AsJi-øen,  og  her  kan  tilføies  Sotra  hvor  der  er  gjort  nogle  fund  på 
sydsiden  av  øen. 
Langs  Sørfjorden  er  det,  at  fundene  ved  Arjte  (p.  29)  er  be- 
liggende. Der  er  også  gjort  fund  på  Osterøen,  nær  ved  stranden, 
men  meget  spredt.  Indenfor  her  er  der  kun  gjort  et  eneste  fund 
ved  Trengereid;  de  næste  fund  langs  denne  fjord  og  dens  vasdrags- 
forbindelse  til  Voss,  er  først  ved  Æ vanger  nær  Voss. 
På  selve  Voss  er  der  påfaldende  liden  stenaldersbebyggelse; 
man  skulde  her  havt  grund  til  at  vente  flere  end  de  sparsomme 
fund,  der  er.  Det  såes  jo  ved  Ullensvang,  at  udelukkende  fiskere 
har  stenaldersbefolkningen  ikke  været,  løvrigt  forbinder  fundene 
Voss  med  Sogn,  nemlig  over  Opheim  og  Staleim. 
Nord  for  Bergen  er  der  egentlig  gjort  kun  få  stenaldersfund : 
et  par  i Herø,  vidnende  om  ndpræget  flskerbefolkning,  og  et  par  i 
Lindås.  Mellem  disse  og  bebyggelsen  i Sogn  findes  ingen  fund. 
Herfra  og  nordover  langs  kysten  er  fundene  så  få,  at  det  ser 
ud  som  om  bebyggelsen  har  været  overmåde  spredt  og  fattig.  Selve 
Sogn  er  udtømt  med  endel  fund  i det  indre  Sogn,  mens  ytre  Sogn 
fuldstændig  mangler  fund,  nndtagen  et  par  i Lavilc  og  Brekke  pgd. 
I indre  Sogn  derimod  er  der  tahige  fund.  Ved  Vih  og  Leilrmger 
flndes  ikke  få,  og  bemerkelscsvæivligt  er  et  ved  bunden  av  Fjær- 
landsfjordeii.  Ligeledes  går  enkelte  fund  ind  Nærøfjorden  og  Aur- 
landsfjorden og  herigjennem  er  — som  det  nævntes  ovenfoi’  — disse 
dalsti’øg  forbundne  med  fundene  fra  Voss,  I Sogndal  og  den  hoiere 
liggende  fjeldbygd  Hafslo  findes  mange  fnnd.  At  de  også  går  ind 
hele  Lysterfjorden  og  Ardalsfjorden  og  ligeledes  ind  til  Lærdal  er 
meget  vigtigt. 
Indre  Sogn  viser  sig  således  at  ha  havt  en  sparsom  befolkning, 
der  formodentlig  ikke  alene  har  været  henvist  til  fiske  men  også 
har  tilgodegjort  sig  de  jordllækker,  som  her  kunde  dyrkes.  De  be- 
står mest  av  tei'rassedannelscr  ved  elvemundinger  og  er  som  bekjendt 
