1907] 
Om  Haakonshallen. 
5 
at  hau  havde  liggende  1 000  tønder  rug  paa  den  store  sal,  en  benyttelse, 
som  ogsaa  gik  for  sig  under  eftermanden  Vincents  Lunge,  om  hvem 
det  tilføies,  at  ogsaa  de  „binger,  han  selv  havde  indrettet  laa  støt 
fnkle  af  salt.“  Den  næstfølgende  lensherre  Esge  Bilde  siger  selv  i sin 
beretning,  at  han  paa  salen  havde  gjoid  en  ny  maltkværn  og  en 
stabel,  hvorpaa  var  opstillet  to  kanoner  til  forsvar  mod  Yaagen 
og  reden,  altsaa  formodentlig  saaledes,  at  der  blev  skudt  gjennem 
hallens  vindusaabninger. 
Ser  vi  dernæst  noget  nærmere  paa  den  omtalte  tegning,  vil 
der  neppe  flndes  grund  til  at  benegte,  at  tegningen  jo  maa  frem- 
stille Haakonshallens  ndseende  i det  store  eller  efter  silhouetten  som 
det  var,  da  tegningen  blev  gjort.  Det  næste  spørsmaal  blir  da, 
hvorvidt  dette  ndseende  særlig  i trende  punkter,  som  mest  inter- 
esserer os,  viser  den  oprindelige  tilstand.  Dette  kan  da  for  det 
første  ikke  antages  med  hensyn  til  den  over  langsidens  midte  frem- 
springende kvist,  der  utvilsomt  staar  i forbindelse  med  indretningen 
af  en  vinde  fra  den  tid,  salen  gik  over  til  et  magasin.  Heller  ikke 
er  partiet,  hvor  langvæggene  støder  sammen  med  taget,  oprindeligt, 
hvad  der  ogsaa  ligefrem  saaes'ved  den  sidste  uudersøgelse  af  byg- 
ningen, før  taget  blev  opsat.  Det  viste  sig  nemlig  da,  at  væ-ggens 
øverste  murlag  var  fra  nyere  tid,  og  derunder  stod  in  situ  flere 
meget  forvitrede  gotiske  vandspyere,  som  altsaa  forndsatte,  at  der 
som  sedvanlig  i den  tid  havde  foran  taget  været  en  rende  og  gang 
med  parapet  eller  brystvern,  der  i lighed  med  kong  Haakons  sam- 
tidige byggeai'beider  paa  Sverresborg  maatte  antages  at  have  været 
lorsynet  med  krenelering  eller,  som  denne  i datidens  sprog  hed, 
„vigskarb“,  og  alt  dette  blev  derfor  ogsaa  gjentaget  ved  restaura- 
tionen. 
Noget  andcrledcs  staai-  sagen  med  hensyn  til  det  tredje  punkt 
eller  tegningens  trappeformede  gavlsider.  Disse  maatte  nemlig  med 
rimelighed  antages  at  hidrøre  fra  bygningens  første  tid,  da  gavlerne, 
der  selv  utvilsomt  var  de  gamle,  neppe  kan  have  faaet  saadanne 
tilsætninger,  efterat  bygningen  havde  ophørt  at  benyttes  af  kongen 
eller  efter  1300.  Dertil  kommer,  at  de  trappefonnede  gavler  ofte 
forekommer  paa  Haakonshallens  tid  i Skotland,  hvorfra  Bergen 
dengang  og  senere  var  meget  paavirket. 
Hvad  dei'  endelig  angaar  den  med  navnet  „Salen“  betegnede 
bygning,  saa  var  det  altsaa  denne,  ikke  Haakonshallen,  som  blev 
gjenreist  af  Jørgen  Hansen  i 1518—1519  over  de  ældiæ  hvælvede 
kjeldere,  der  endnu  flndes  under  kommandantboligen.  Den  fik  ogsaa 
