4 
N.  Nicolaysen. 
[No.  5- 
den  var  opført  i en  teknik,  som  med  god  grund  kan  kaldes  kiste- 
mur,  idet  den  indre  og  ydre  side  af  murfladene  var  opført  af  brud- 
sten  — af  den  her  almindelige  graastenssort  — og  mellemrummet 
var  fyldt  med  kalk. 
Regnskaberne  for  disse  aar  viser,  at  der  ogsaa  er  indkjøbt 
mursten,  men  i saa  smaa  partier,  at  der  af  dem  ikke  kan  være 
opført  nogen  „sall“. 
Jeg  savner  saaledes  beviser  for,  at  der  paa  „sallen“  har  været 
anvendt  bindingsverk,  og  en  række  poster  i regnskabet  indicerer,. 
at  der  overalt  har  været  anvendt  saakaldte  kistemure  som  af  mig 
tidligere  fremholdt. 
Vedrørende  illustrationen  af  1590  (1579)  pointerer  hr.  anti- 
kvaren, at  denne  maa  gjengive  hallens  daværende  udseende;  herom 
er  vistnok  alle  enige.  Uenigheden  opstaar  først,  naar  spørgsmaalet 
blir,  om  hvormeget  denne  gjengir  af  hallens  oprindelige  udseende. 
Antikvaren  er  enig  i,  at  vindearken,  der  sees  paa  illustrationen, 
maa  være  ny  og  ligesaa  hele  gesimsen  langs  tagskjægget.  Lægges 
hertil,  at  der  i søndre  gavlbryst  sees  4 smaa  firkantede  vinduer 
istedetfor  det  store  gothiske  som  nu  findes,  og  at  Jørgen  Hansen 
har  anskaffet  ialfald  en  hel  del  murankere  til  gavlen,  ligger  det  nær 
at  spørge,  hvad  der  da  vel  kan  være  igjen  af  den  oprindelige  gavl. 
Efter  mit  skjøn  er  der  saare  liden  sandsynlighed  for,  at  trappe- 
gavlene  kan  have  beholdt  sit  oprindelige  udseende  under  disse  ind- 
gribende  forandringer.  Den  naturligste  forklaring  synes  mig  at  være,, 
at  de  arbeider,  som  Jørgen  Hansen  har  udført  paa  „sallen“,  er  udført 
paa  vor  nuværende  Haakonshal,  og  tinder  ikke,  at  mine  i min 
tidligere  artikel  fremholdte  argumenter  er  afkræftede. 
Den  omstændighed,  at  der  i et  regnskab  — selv  om  det  er  et 
officielt  — en  enkelt  gang  blandt  snese  er  brugt  en  anden  betegnelse 
end  den  sedvanlige,  synes  mig  ikke  kan  tillægges  en  saa  afgj ørende 
vegt,  som  af  hr.  Nicolaysen,  især  ikke,  naar  de  to  betegnelser 
ikke  er  egentlige  egennavne  og  forøvrigt  ligner  hinanden  og  er  saa 
betegnende  som  sallen  og  den  store  sal. 
Bergen,  18de  april  1907. 
