1907] 
Østfinmarkens  fuglefauna. 
31 
nede  paa  strandeng'ene  ved  kysten.  I de  indre  dalfører  rug-er  en 
mindre  koloni  paa  Saarivara  ved  Tsjoalmejavre,  men  længere  syd- 
over i Pasvikdalen  forekommer  den  blot  under  trækket  vaar  og- 
høst.  Yaartrækket  indtræffer  normalt  i 3die  ug-e  af  mai,  liøst- 
trækket  i første  uge  af  september.  Ved  Hestefos  er  den  første 
g-ang-  bemerket  den  19de  mai  1901,  20de  mai  1902,  17de  mai  1904, 
24de  mai  1905,  7de  mai  1906.  Eg’lægning’en  foregaar  regelmæssig 
i midten  af  juni.  Det  første  eg  blev  lagt: 
I 1905  i 8 reder  mellem  10de — 17de  juni, 
i 1906  i 12  „ „ 8de— 18de  juni. 
De  tidligst  udfløine  unger  har  jeg  bemerket  den  2den  juli 
1906. 
Det  af  fine  græsstraa  løst  sammenføiede  rede  er  altid  indvendig 
foret  med  fjær  eller  renhaar.  Den  foretrækker  tuet  og  fugtigt 
terræn,  sparsomt  bevokset  med  dvergbirk  og  Salix.  Egantallet  er 
oftere  5 end  6,  en  gang  har  jeg  seet  7 eg;  med  hensyn  til  farve 
og  form  varierer  de  overordentlig  meget. 
I 20  kuld  var  eggenes  læmgde  19.5 — 24  mm.,  bredde  14  —15  mm. 
Totall.  (38  ad.  eksemplarer)  156 — 169  mm. 
At  strengt  monogami  ialfald  ikke  hersker  iuden  kolonierne 
havde  jeg  anledning  til  at  iagttage  den  23de  juni  1906.  Det  var 
en  liden  koloni  paa  4 par,  som  ruged  i en  tuet,  ubevokset  bakke- 
skraaning  mod  en  større  græsmyr.  Jeg  havde  taget  plads  bag  en 
større  sten  øverst  i bakken  og  holdt  herfra  øie  med  begge  forældre 
til  et  rede  med  uuger,  som  befandt  sig  ca.  20  skridt  nedenfor  mig. 
Fuglene  trippede  livligt  omkring,  snart  foui-agereude  og  snart  le- 
gende sig  imellem;  efter  en  stunds  forløb  skjød  jeg  hannen;  hun- 
nen havde  dog  ikke  været  5 minutter  alene,  førend  en  af  de  3 
nabohanner  indfandt  sig  og  straks  overtog  egtefællens  rolle;  efterat 
de  gjentagende  gange  havde  „parret  sig“  med  hinanden,  bortskjød 
jeg  ogsaa  denne  han;  den  samme  scene  gjentog  sig  imidlertid 
atter;  thi  ikke  før  var  lyden  af  skuddet  hendøet,  førend  nabo  han 
no.  2 tropped  op,  fried,  fik  ja,  og  blev  saa  skudt  for  at  give  plads 
for  no.  3;  denne  fik  dog  som  „den  sidste“  beholde  pladsen. 
Arten  forekommer  paa  Kolgujew,  hvor  den  havde  netop  ud- 
fiøine  unger  den  Ode  august  1902;  paa  Novaja  Semlja  blev  den 
derimod  ikke  paatruffet  hverken  sommeren  1902  eller  1903. 
13 
