54 
H.  Tho.  L.  Scliaanning. 
[Xo.  8 
iagttaget  den  29de  oktober  1905,  da  et  individ  blev  fanget  i en 
rypesnare,  hvor  den  daglig  i længere  tid  havde  forgrebet  sig  paa 
de  fangne  ryper.  Midtvinters  har  jeg  seet  den  en  enkelt  gang  i 
februar  1906,  og  muligens  er  de  ældre  fugle  stationære  i trakten. 
Eglægningen  foregaar  i 2den  uge  af  mai,  og  i 2den  uge  af  juni 
bliver  regelmæssig  ungerne  udklækkede.  Saaledes  blev  i 1902 
ungerne  udklækkede  mellem  Ilte — 15de  juni,  i 1904  mellem  8de — 
14de  juni.  Egantallet  er  4.  Redet  er  bygget  af  store  grene  og 
tørre  kviste;  det  har  altid  ligget  i af  træets  høide  og  i tæi,  høi- 
stammet  furuskog.  Det  benyttes  aar  efter  aar,  selv  om  det  aarlig 
plyndres  og  en  af  fuglene  bortskydes.  De  rugende  fugle  er  ikke 
særlig  nærgaaende  ved  redet,  specielt  er  hannen  sky,  selv  om  redet 
indeholder  unger.  I et  tilfælde  bortskjød  jeg  hunnen  og  overlod 
ungerne  til  liannens  omsorg;  da  jeg  den  næste  dag  besøgte  redet, 
hørte  jeg  vel  hannens  skrig  i nærheden,  men  den  viste  sig  ikke, 
og  ved  eftersyn  oppe  i redet  fandtes  den  ældste  af  dunungerne, 
ca.  5 — 6 dage  gammel,  siddende  over  den  mindste,  ca.  2 dage  gamle 
unge,  ivrig  beskjæftiget  med  at  bearbeide  dens  blodige  hoved  med 
sit  neb;  sandsynligvis  har  hannen  ikke  bragt  dem  føde  efter  hun- 
nens død.  I Øvre  Pasvik  udgjør  væsentlig  ænder  og  skogsfugl 
dens  næring;  engang  har  jeg  seet  den  beseire  en  udvokset  gaas. 
I et  kuld  var  eggenes  længde  57  —60  mm.,  bredde  44.5—46  mm. 
Totall.  (3  ad.  eksemplarer)  9 d45  mm.,  (f  550  mm. 
80.  AsUir  nisus  (L.  17H6). 
Spurvehøken  optræder  blot  tilfældig  i Sydvaranger;  den  8de 
september  1906  paatraf  jeg  2 eksemplarer  af  arten  ved  Yaggatem 
i Øvre  Pasvik;  det  er  første  og  eneste  gang,  jeg  har  bemerket  den 
i Østlinmarken.  1 Enare  er  den  blot  skudt  2 gange,  i juli  og 
september  1893  af  E.  Kordling  (p.  54). 
81.  Archihiiteo  lagopus  (Gjiel.  1788). 
Fjeldvaagen  er  tahig  udbredt  over  hele  Sydvaranger,  hvor  den 
aarlig  ruger  saavel  i de  bratte  fjeldvægge  i kysttrakterne  som  i de 
tætte  furuskoge  i Øvre  Pasvik.  Vaartrækket  indtræffer  normalt  i 
sidste  uge  af  april;  ved  Hestefos  saaes  den  første  gang  den  8de 
mai  1901,  Iste  mai  1902,  26de  april  1904,  30te  april  1905,  24de 
april  1906.  Eglægningen  foregaar  i sidste  halvdel  af  mai,  før  ellei’ 
senere  eftersom  aaret  er;  de  tidligst  udklækkede  unger  har  jeg  seet 
den,  14de  juni  1904,  de  senest  udklækkede  unger  den  27de  juni  1902. 
