88 
H.  Tho.  L.  Schaaiining. 
[No.  8 
redes  23de  september  1902  i Matotsehkinstrædet.  (Sidste  individ 
observeredes  25de  oktober). 
147.  Pagophila  ebnrnea  (Pniprs  1774). 
Ismaag-en  er  en  sjelden  gjest  ved  Østfinmarkens  kyster;  ifølge 
CoLLETT  (5,  p.  312)  er  et  eksemplar  skudt  ved  Havningberg  i mai 
1883  og  et  andet  ved  Skjøtningberg  i november  1892;  desuden  er 
to  eksemplarer  skudt  medio  april  1903  i Sylferbugt  paa  Skogerø 
udenfor  Kirkenes  (dr.  Wessel  p.  102)  og  et  samtidig  paa  Tsjo- 
almejavre  (ca.  50  km.  fra  aabent  hav)  i det  indre  af  Sydvaranger. 
I Enare  skal  den  være  iagttaget  sommeren  1888  og  1891  af  E. 
Nordling  (p.  88). 
Paa  Novaja  Semlja  var  den  talrig  i Matotsehkinstrædet  høsten 
1902,  den  blev  første  gang  iagttaget  her  28de  september  og  sidste 
gang  25de  oktober,  særlig  talrig  var  den  4de  oktober  sammen  med 
L.  glcmcus  og  Rissa  tridactijla.  Ungfuglene  havde  gjennemgaaende 
en  større  totallængde  end  de  gamle  udfarvede  individer.  Af  17 
skudte  eksemplarer  havde  saaledes  de 
8 ad en  totall.  af  420—450  mm. 
9 juv — — 435 — 480  „ 
148.  Lariis  caniis  (L.  1766). 
Bhskemaagen  er  meget  almindelig  i Varanger  fjorden,  hvor  den 
ruger  saavel  parvis  paa  holmer  og  skjær  som  kolonivis  i fjeldvæg- 
gene  i de  indre  fjorde.  Om  vinteren  har  jeg  aldrig  observeret  den. 
I det  indre  af  Sydvaranger  forekommei'  den  aarlig  helt  op  til 
Hestefos  i Øvre  Pasvik,  men  ruger  ikke  her;  tidligst  er  den  ind- 
truffet  hid  om  vaaren  den  12te  mai  1901,  24de  mai  1902,  19de  mai 
1904,  Ode  mai  1905,  7de  mai  1906.  Eglægningen  foregaar  i sidste 
uge  i mai.  Indenfor  Nyborg  har  jeg  en  gang  fundet  den  rugende 
i Sugi,  i en  mindre  ferskvandsamling  ca.  8 km.  fra  kysten;  flyve- 
dygtige  unger  iagttoges  her  24de  juli  1904.  Egantallet  er  3. 
Totall.  (8  ad.  eksemplarer)  430  — 446  mm. 
Dell  19de  mai  1904  skjød  jeg  ved  Hestefos  i Øvre  Pasvik  et 
uahnindelig-  stort  eksemplar  af  en  Larus,  der  af  pro  f.  Collett  blev 
bestemt  som  L.  c/mus:  enkelte  mørke  bremme  paa  vingedækfjærene 
antydede,  at  det  var  et  yngre  individ.  'Totall.  var  475  mm.  (Op- 
bevares  paa  universitetet). 
