96 
H.  Tho.  L.  Schaanning. 
[No.  8 
167.  Uria  hriinniclii  (Sab.  1818). 
Spitsberg-alken  forekommer  aarlig  i større  eller  mindre  mæng’de 
i Varangerfj orden  om  vinteren;  oftest  er  den  paatrutfet  ved  Vardø; 
om  sommeren  er  den  liidtil  ikke  bemerket  ved  Østfinmarkens  kyster. 
Derimod  ruger  en  mindre  koloni  paa  Zip  Navolok  paa  Mnrman- 
kysten.  Nyklækkede  dununger  tog  jeg  her  den  29de  juni  1905. 
Egget  er  betydelig  mindre  end  U.  tvoiles  og  af  en  mindre  udpræget 
„pærefacon“;  det  ligner  betydelig  mere  egget  til  Alca  torda.  I 4 
kuld  eg  fra  Novaja  Semlja,  maalt  af  dr.  Wessel,  var  længden  80 
— 77.5 — 74 — 73  mm.,  bredden  50 — 48.5 — 49—47  mm.  Totall.  (16  ad- 
eksemplarer)  413 — 420  mm. 
Paa  Novaja  fSemlja  var  den  talrig  i august  1902  ved  Bjeluclie- 
Guba,  Karmakuli  og  Matotschkinsliar,  hvor  sidste  individ  blev  skudt 
18de  november. 
168.  Uria  grylle  (L.  1766). 
Teisten  er  stationær  og  talrig  i Varangerfj  orden,  hvor  den 
ruger  dels  i de  bratte  fjeldvægge  mod  havet  og  dels  i sten- 
urerne  i de  indre  fjorde.  Eglægningen  foregaar  i sidste  halvdel 
af  juni. 
I talrige  kuld  var  eggenes  længde  57 — 63  mm.,  bredde  38 — 
41.5  mm.  Totall.  (20  ad.  eksemplarer)  346—366  mm. 
Spitsberg-teisten,  Uria  mandti,  har  jeg  ikke  med  sikkerhed 
paatruffet  i Varangerfjorden.  Paa  Novaja  Semlja  traf  jeg  den  talrig 
rugende  i Matotschkinstrædet  sommeren  1903.  Det  første  eg  var 
her  i 2 reder  lagt  den  10de  øg  15de  juli.  Den  observeredes  første 
gang  om  vaaren  i raakerne  under  land  den  Ilte  juni  og  sidste  gang 
høsten  1902  den  18de  november.  Sandsynligvis  er  den  dog  statio- 
nær ved  iskanten  og  i tilfældige  raaker  i isen  langs  Novaja  Semljas 
kyster,  tlii  nydræbte  eksemplarer  blev  jevnlig  fundet  paa  tundraerne 
hele  vinteren  1902 — 1903  igjennem;  den  tjener  paa  denne  aarstid 
blandt  andet  ogsaa  til  føde  for  Nydea  scandiaca.  ■ 
Totall.  (40  ad.  eksemplarer)  331 — 356  mm. 
169.  Mergiiliis  alle  (L.  176(5). 
Alkekongen  indlinder  sig  aaiiig  i større  eller  mindre  mængde 
i Varangerfjorden  om  vinteren.  Tidligst  har  jeg  iagttaget  den  23de 
november  1901;  i januar  synes  den  atter  at  forsvinde. 
Paa  Novaja  Semlja  skjød  jeg  en  ungfugl  den  4de  øktøber  i 
